74 



stam, derifrån de s} r nas utgå. Allt sotu stammen 

 bildas och fortväxer, individualisera sig med egen 

 verksamhet de cellmassor, derifrån blad och stip- 

 ler utgå, de nedre först de öfre sist. Om 2:ne 

 eller flera afsöndra sig samtidigt, blifva de af dem 

 bildade delarne opposita eller verticillerade; af- 

 sättas cellmassor ne på olika höjd, blifva de utbil- 

 dade delarne alternerande. Då stipler och blad 

 hos växterna ofta äro förenade, så torde i dessa 

 fall båda älven anläggas samtidigt, och den dem 

 bildande cellmassan förblifva orubbad och sam- 

 manhållen under utbildningen. Men om den cell- 

 massa, som skall utbilda sig till stipler, tidigt 

 skiljes, eller ursprungligen anlägges afsöndrad ifrån 

 den, som skall utbilda sig till blad, så är tydligt 

 att icke allenast stiplerna kunna utbilda sig skilda 

 ifrån bladet, utan det låter jemväl tänka sig att 

 de kunna fråuryckas sin ursprungliga ställning 

 bredvid bladet, i fall inom axeln utbredningar 

 eller förlängningar försiggå. 



Schleiden har fästat uppmärksamheten på de 

 olikheter växterna visa deruti, att internodierna 

 emellan de anlagda bladdelarne än förblifva out- 

 vecklade, än förlängas. Dessa olikheter synas kon- 

 stanta för olika arter och för olika internodier 

 hos samma art. Hos Aucuba japonica är t. ex. 

 årsskottets första internodier outvecklade, och bla- 

 den reducerade till 2:ne par perulae; det 3:dje 

 internodiet utveckladt och ganska långt, det 4:de 

 åter hälften kortare, det 5:te nästan oulveckladt. 

 Derefter vidtaga ett nytt års bladdelar, med in- 

 ternodierna utvecklade på samma sätt. 



Då i en sammansatt knopp blad och stipler 

 motsvaras af perulae, komma, så vidt min erfa- 

 renhet räcker, internodierna till dessa perulae al- 

 drig till utveckling. Perulae förenas alltså till 



