76 



stiplerna symmetriska, då under vanliga förhål- 

 landen de äro mer eller mindre sneda. 



Den nu utvecklade åsigten om stiplernas, 

 bladens och axelns relativa förhållanden grundar 

 sig på det ofvan gjorda antagandet, att stiplerna 

 äro knoppens yttersta och vegetations-cykeln be- 

 gynnande organer. Vill man icke erkänna den 

 der lemnade, ifrån förhållandet med axillar-knop- 

 parne hämtade, bevisningen, i det både sådane 

 växter, som ha internodiet utveckladt emellan oli- 

 ka knoppar, d. ä. emellan blad och följande stipel- 

 par, såsom Urliceee, som ock de, h vilka ha inter- 

 nodiet utveckladt emellan stiplerna och det af 

 dem inneslutna bladet, eller der knoppens ytter- 

 sta organ synes vara ett blad, såsom hos Potamo- 

 geton, Rheum, Saxifraga, hafva axillarknopparne 

 begynnande med stipler — ; vill man, säger jag, 

 icke erkänna detta såsom bevis, så måste man 

 antaga knopparne bildade efter en olika norm hos 

 ofta närstående familjer [Staphyleacece och Hham- 

 nece, Artocarpece och Urticew, Platanece och Amen- 

 tacece o. s. v.). Men detta antagande synes mig 

 lika osannolikt som att Calyx och Corolla skulle 

 kunna byta plats, eller att Calyx, som är yttre 

 hos några, skulle kunna vara inre och omsluten 

 af corollan hos andra. Det synes mig då rimligt 

 att anse knoppen öfverallt konstruerad på samma 

 sätt, öfverallt begynnande med stiplerna, och stip- 

 lerna öfverallt inneslutande det dem, eller samma 

 enkla knopp, tillörande bladet. Men om bladet 

 sålunda kan vara skildt ifrån dess egna stipler 

 (Staphylea), så blir detta ett ytterligare bevis, att 

 stiplerna icke kunna vara delar af bladet. 



Författarne äro oense om den relativa ord- 

 ning, hvari blad och stipler utvecklas inom knop- 

 pen. Link antager (Elem. Philos. Bot. Ed. II. Tom. 



