85 



och fort växer afsönclra sig de bladen bildande 

 cellmassorne, de nedre först, de öfre sist. Sedan 

 inlernodier och blad äro i denna ordning anlag- 

 da, bilda sig inga nj^a blad; blad utvecklingen är 

 ined den första anläggningen afslutad, och bladens 

 bildningsordning inom samma knopp alltid ad- 

 scenderande. 



Annorlunda är förhållandet med fröhinnorne. 

 De anläggas först efter internodiets bildning, ne- 

 danom en redan ofvanför bildad axeldel (nUcléus, 

 chorion, tercine). De inre {secunåine Mirbl) eller öfre 

 utvecklas först, och de yttre (primine Mirb.) eller 

 nedre följa i descenderande ordning; de begynna 

 som ett cirkelveck, h vilket, alltmera utvidgande 

 sig till membran, drager sig öfver det organ, som 

 det är ämnadt att beläcka, lemnande alltid en 

 mer eller mindre tydlig organisk öppning i toppen. 



En sådan utbredning af axeln synes icke 

 vara uteslutande tillhörig den punkt, som kan an- 

 ses som gemmulans basis (chalaza); der en raphe 

 kommer till ulveckling, kan vid dess bas en ny 

 hinna utveckla sig på samma sätt (arillus); möj- 

 ligen torde de utbredningar af torus hos Nymphm- 

 aceer, Aurantiaceer o. s. v., som man i läroböckerne 

 uppgifver, vara analoga utvecklingar inom andra 

 metamorfosgrader. 



Det synes mig då som man hade full rätt, 

 att vid bestämmandet af embryo-knoppens orga- 

 ner icke afse fröhinnorne såsom der till hörande 

 organer. Cotyledonerna äro då embryo-knoppens 

 yttersta, begynnande organer och torde väl i de 

 flesta fall kunna betraktas motsvara stiplerna i 

 den följande utvecklingsgraden, med de modifika- 

 tioner hos olika växter, h varpå ofvan äro intagne 

 några exempel. 



