90 



digt bevis för riktigheten af ofvan gjorda anta- 

 ganden. 



Hos Fraxinus, Ailanthus, luglans o. s, v., h vilka 

 ha den sammansatta knoppens yttre perulae motsva- 

 rande blolta stiplerna, de inre appendikulära or- 

 ganerna utgjorda af blotta bladen, hos dem få de 

 på gränsen emellan båda utskjutande organerna 

 utseende af att motsvara 2:ne starkt utvecklade 

 slipler och 1 rudimentärt blad. Det anmärktes 

 nyss, att hos Prunus Avium förekomma ofta stån- 

 dare som äro 3-flikiga, den medlersta fliken an- 

 thera-bä rande. Detta ståndarens utseende, tillfäl- 

 ligt hos Prunus Avium, blir konstant hos andra 

 växter (Myogalum, Allium, Amaranthacece, o. s. v.). 

 Månne icke dessa former på gränsen emellan blom- 

 knoppens yttre perulae (stipler: tepala) och blad 

 (carpellarbladen) motsvara sådane appendikulära 

 organer i bladknoppen — emellan perulae och 

 blad — der både stipler och blad komma till ut- 

 veckling? Äfven Schleiden (Grundz. p. 284} anser 

 dessa ståndarens laterala delar motsvara stiplerna 

 och han uttrycker sin förundran öfver att intet 

 annat bladorgan i blomman visar dylika stipular- 

 ulbredningar. Enligt den åsigt, jag här sökt fram- 

 ställa, synes icke vara skäl till en sådan förun- 

 dran; blomknoppen synes häri återgifva bladknop- 

 pens former. 



I dessa 3-delta ståndare synes den medlersta 

 ångern-bärande fliken motsvara det rudimentära 

 bladet, och de blombladslika sidoflikarne represen- 

 tera stiplerna. Gifves det måhända växter, som 

 skilja båda, der ståndaren representerar ensamt 

 bladet, och der stiplerna utgöras af 1 bakom sit- 

 tande 2— flikigt, eller af 2:ne skilda blomblad — lik- 

 som hos flera Amentaceer, stiplerna och det ru- 



