92 



ofullkomlig utveckling, antingen så att båda orga- 

 nerna sammansmälta (J&yogalum, liksom de inre 

 perulae hos Fraxinus etc.), eller så att de olika 

 org.aner.np åtskiljas (Berberis, liksom hos Amenta- 

 ceerna blad och stipler äro åtskilda). 



Jag vågar ännu vidröra en annan fråga, som 

 äger ett nära sammanhang med de föregående, och 

 lfvarpå åsigten om blomdelarnes betydelse i vä- 

 sendtlig mån beror. När man t. ex. säger, att en 

 blomdel är ett metamorfoseradt blad, vill man 

 dermed blott uttrycka att denna del utveckladt 

 sig såsom ett bladorgan — i motsats till ett axel- 

 organ — , eller anser man denna blomdel repre- 

 sentera ett gifvet blad inom bladknoppen, så att 

 h varje blomdel, i den händelse ingen metamorfos 

 inträdt, skulle utvecklat sig till ett särskildt blad 

 (eller stam)? 



Om jag icke misstager mig är detta sednare 

 den åsigt, som sedan Göthe allmänt gjort sig gäl- 

 lande. Linné 7 ) och Agardh 8 ) antogo, att i ett 



') "Quando flos nascitur abeunt folia gemmacea anni 

 sequentis in bracteas, tertii in calycem, quarti in 

 petala, quinti in stamina, sexti in pistilla". Lin. 

 Prolep. p. 21. 



2 ) "Jemför man en blomsterknopp och en bladknopp 

 på ett och samma träd, så finner man, att uti den 

 senare finnas blad tillhörande blott en enda axel. 

 Småningom bilda sig i vinklarne af dessa blad nya 

 knoppar, d. ä. blad kring en ny axel. Efter någon 

 tid utväxa dessa blad och bilda åter efter någon tid 

 nya knoppar, eller nya axlar, så att alltid de nya 

 axlarne komma efter hvarandra i perioder. I blom- 

 sterknoppen åter äro alltid flera axlar gifne på en 

 gång. — Vi se således häraf att blomstret är en i 

 flera grader fortskyndad knopp och man kan antaga 

 att bladens förändring till blomskärmen och grenarnes 

 till blomstjelkar, står med denna fortskyndning i 

 sammanhang d. ä. beror deraf". Organogr. p. 320 — 21. 



