Del minera], som utgör föremålet för närvarande 

 uppsats, är upptäckt af Hr Weibye i KragerÖ 

 och af honom meddeladt till undersökning. Weibye 

 beskrifver katapleiiten sålunda: 



"Namnet har afseende på mineralets före- 

 kommande, emedan det alltid är åtföljdt af flere 

 sällsynta mineralier (xaTanXeiov)"» 



"Krystallsystemet är sannolikt klinorhombiskl; 

 endast ofullkomliga krystaller förekomma, hvilka 

 bilda ett prisma af omkring 120° med en under 

 120° sned t lutande basisk yta. Understundom 

 finner man spår af flera vertikala ytor". 



"Delbarheten är fullkomlig efter den basiska 

 ytan; vanligen finner man en krumskåligafsöndring, 

 som ej bör förvexlas med det krystalliniska brot- 

 tet, som är splittrigt. Krystallytorna matta eller 

 föga glänsande, brottytorna matta och delnings- 

 ytorna dels matta dels svagt glasglänsande." 



"Färgen är ljust gulbrun; ogenomskinlig eller 

 blott skimrande. Streck: isabellgult. Hårdhet: un- 

 gefär såsom feldspat. Eg. vigt =2. 3.'' 



"Förhållande för blåsröret. För sig smälter 

 katapleiiten lätt till en h vit emalj; med borax 

 och fosforsalt löses den med svårighet till ett 

 klart färglöst glas. Koboltsolution ger profvet en 

 skönt blå färg. Pulveriserad sönderdelas den lätt 

 af svror utan att gelatinera." 



"Mineralet förekommer i en grofkornig syenit 

 på Lamön (Lamanskäret) vid Brewig, och är all- 

 tid åtföljdt af mosandrit, leukophan, zirkon, aegirin, 

 tritomit in. fl." 



