103 



det glödgade mineralet brändes derefter med kol- 

 svradt kali-nalron. Den ur den blända massan 

 utgelatinerade kiselsyran ombrändes åter med 

 alkalit, bvarigenom en liten portion jord utdrogs. 

 Ur den frän kiselsyran första gången afliltrerade 

 lösningen fälldes zirkonjord, lerjord och jernoxid 

 med ammoniak och i det genomgångna bestämdes 

 kalkhalten. Fällninqen med ammoniak lösles i 

 chlorvätesyra och behandlades med kaustikt kali 

 hvarigenom lerjorden utdrogs och sedan bestämdes 

 på vanligt sätt. Den olösla zirkonjorden löstes 

 åter i syra och utfälldes med ammoniak för att 

 aflägsna vidhängande alkali, hvarefter den glödga- 

 des och vägdes. 



Den lilla jernhalten utdrogs med varm chlor- 

 vätesyra. Natronhallen är i denna analys beslämd 

 i ett särskilt försök. I dessa analyser har sanno- 

 likt bylten af kiselsyra ulfallit litet för låg, eme- 

 dan zirkonjordens olöslighet i syror sedan den 

 blifvit glödgad icke lilläl bestämmandet af den 

 kiselsyra, som medföljt fällningen med ammoniak. 

 Deremot är zirkonjordens halt något för hög, dels 

 af denna lilla kiselsyrehalt dels af en obetydlig 

 jernhalt; dertill kommer en liten halt af alkali, 

 hvilken, oaktadt flere gånger gjorda utfällningar 

 med ammoniak, medföljt den zirkonjord, som blifvit 

 behandlad med alkali och hvaraf of verskottet i 

 analyserna torde härröra. 



Resultatet af dessa 2:ne undersökningar ut- 

 faller sålunda 



N:o 1. Mineralet dekomponeradt med chlor- 

 vätesyra: 



Kiselsera 46.83 syrehalt 24.31 6. 



Zirkonjord (?) . . . 29.81 7.85) n 



Lerjord 0.45 0.21 | 



Transport 77.09 



