136 



men efter en längre tid fortsatt digestion blir den 

 slemmig eller gelelik först på ytan, sedan allt dju- 

 pare in i massan och förminskas i samma mån 

 långsammare. Hvad etern upplager synes, att 

 döm ma efter utseendet af de h vit a flockarne, vara 

 ett enda ämne. En närmare granskning visar dock, 

 att man har att göra med en blandning af tvänne 

 harzer, hvilka blott med stor svårighet kunna fram- 

 ställas i rent tillstånd. För att isolera dem, har 

 jag förfarit på följande sätt: 



Rå gutta percha, kokad med vatten och sof- 

 rad, digererades i flera omgångar med eter; eter- 

 lösuingarne sam manslogos, etern afdeslillerades, 

 den torra massan kokades med alkohol, det olösta 

 digererades åter med el er i flera omgångar; från 

 det som hvarje gång blifvit upplöst, afdestillera- 

 des blott en del af etern, den återstående lösnin- 

 gen, som ej var fullkomligt klar, filtrerades hvarje 

 gång i särskilt kärl, der etern fick frivilligt af- 

 dunsla. Det viste sig då, att i början af extraktion 

 ett pnlverlbrmigt harz afsatte sig, men ju oftare 

 digestion repeterades, ett mera sammanhängande 

 och segt; elementar-analysen ådagalade, att kol- 

 halten i de först afskilda portionerna var mindre 

 än i de sednare erhållna. På grund häruf anser 

 jag hufvudmassan i gutta percha utgöras af tvänne 

 sjelfständiga harzer, hvilka kunna åtskiljas genom 

 namnen epsilon och zeta. 



Harzet epsilon ur gutta percha. Den i eter 

 lättlösligare och till qvantiteten mindre delen af 

 hufvudmassan i gutta percha visar sig, efter lång- 

 varig torkning i lufttomt rum, som ett fint, snö- 

 hvilt pulver; det smälter vid 55° och blir der- 

 under klart ljusgult och sprödl, sedan det stelnat. 

 Det upplöses med lätthet af kall eter och visar 

 dervid den karakteristiska företeelse att först mjukna 



