140 



Analysens afvikelse från denna formel har 

 jag härled t från en ringa qvantitet af harzet epsi- 

 lon, som der varit inblandad. 



Den blandning af Gulta percha, som består 

 af harzerna epsilon oc!i zeta, oxideras af salpe- 

 tersyra med sådan häftighet, att den tänder sig 

 och brinner med lysande, sotande låga, om sy- 

 ran har den högsta concentration den kan er- 

 hålla; i en svagare syra sker oxidation långsam- 

 mare; dervid utvecklas röda ångor; massan skum- 

 mar starkt, blir gul och klibbande och upplöses 

 slutligen fullständigt, då vatten ur lösningen ut- 

 fäller ett gulaktigt pnlver, som har all likhet 

 med styphuinsalpetersyra. Af kali, upplöst i 

 alkohol, blir samma blandning i kokning brun, 

 uppsväld och svampaktig, utan att någonting 

 upplöses. 



Uti de i det föregående anförda harzerna 

 har jag antagit 40 eqviv. kol för att göra dem 

 lättare jemförbara med h varandra; deras verkliga 

 eqvivalentvigt har jag ej kunnat bestämma, då 

 det ej lyckats mig att frambringa några resina- 

 ter af dem. 



De harzer, som i Gutta percha ingå, äro 

 således följande: 



Epsilon 



C 40 H 3,Q10. 



smälter 



vid 



+55°. 



Beta 



C 40 H 3, O 6 ; 



» 



» 



125°. 



Gamma 



G 4o H 3, 3. 



» 



» 



50°. 



Zeta 



C 40 H 3, O; 



» 



» 



40°. 



Delta 



O°H 24 8 ; 



» 



» 



175°. 



Alpha 



» » 



» 



» 



200° (?) 



Harzet epsilon kunde äfven helt enkelt ut- 

 tryckas med G 4 H 3 0, harzet delta deremot med 

 G 5 II 3 0. Till följe af denna väsendtliga olikhet i 

 sammansättningen, i fall den uppställda formeln 



