196 



höga umbellaterna fram te en oväntad tomhet, emot 

 hvad vanligt är inom Sveriges öfriga, särdeles dess 

 norra provinser, der blommorna af nämnde väx- 

 ter i ordets egentliga bemärkelse finnas helt och 

 hållet betäekta af Coleopler-, Hymenopter- men 

 företrädesvis af Dipter-arter. Det är merendels 

 de nästan kala kalk-klipporna, de understundom 

 vanvårdade, med tistlar, prästkragar och andra 



ögrässlag igen vallade trädesåkrarne, äfvensom sand- 

 ig O o ' 



fälten, h vilka lemna det rikaste bytet. Sådane 

 lokaler, som äro betäckte med lösa stenar äro otvif- 

 velaktigt vinstgif vande för insektfångst, men be- 

 klagligtvis skedde min ankomst till öen för sent på 

 sommaren för att af en sådan insamling kunna 

 draga behörig nytta. Då jorden uttorkar, försvinna 

 nästan alla de arter, som välja så beskaffade stäl- 

 len till sin vistelse-ort och ersättas af myriader 

 tvästjertar och gråsuggor, h vilka nu träffas h vim- 

 lande om hvarandra under hvarje sten som om- 

 vändes. De stora myrtrakterna, ofta beväxta med 

 manshög Agh (Cladium Marisens) och Vass, erbjuda 

 också flera egna naturalster, ehuru icke i en sådan 

 mångfald, som man i anledning af den rika vege- 

 tationen kunde hafva skäl att förmoda. Märkvär- 

 dig, och af stort inflytande på insamlingarne, är 

 den omvexling af olika lokaler, som nästan öfver- 

 allt påträffas. Inom korta afstånd finnas sådana 

 uteslutande beväxta med björkskog, andra med ek, 

 ask, hassel eller barrskog, allvarlika trakter samt 

 sandfält. På hvardera af dessa äger insekt-faunan 

 helt olika representanter och häraf torde mången 

 gång det forbål lande kunna förklaras, att arter, 

 som på inskränktare lokaler träffas i mängd, för- 

 gäfves eftersökas inom andra delar af öen. 



En af de mest framstående egenheterna i 

 landets fauna är onekligen förekommandet af flera 



