283 



mera tilllagande slenplågorna nödgade honom alt 

 yppa sitt lidande, och, ehuru för sent, söka hjelp. 

 I denna afsigt afreste han, redan högst försvagad, 

 till Stockholm att undergå operation, men förlo- 

 rade under denna alla sina återstående krafter, och 

 afled den 28 Augusti 1849, vid något of ver 59 

 års Ålder, efterlemnande Maka och 5 söner. En 

 son och 2 döttrar hade redan före honom bortgått. 



Hartman var till kroppsbyggnaden af mer 

 än medelmåttig storlek och kraftfullt utseende. 



Som författare utmärkte han sig genom nog- 

 grann och fördomsfri forskning, genom moget be- 

 pröfvande, klar och tydlig framställning, samt en 

 oföränderlig kärlek till sanningen. Hans arbeten 

 bära städse vittne om egen iakttagelse utan sjelf- 

 förtroende, och de väsendtliga förbättringar de tal- 

 rika upplagorna af hans Flora hvar efter annan 

 förete, utvisa hans rastlösa studier af och i natu- 

 ren, jemte hans egen stigande utbildning. Det 

 låg i hela hans väsende, liksom i hans anletsdrag, 

 något alfvarligl, moget och bepröf vande, och han 

 röjde städse en böjelse för det praktiskt använd- 

 bara. Hypotheser och lärda förklaringar, hvilkas 

 grund han icke insåg, undvek han gerna. Med 

 sådana egenskaper och med hans oafbrutna verk- 

 samhet gagnade, han ock sitt fädernesland i icke 

 ringa grad och det i skilda riktningar, såsom för- 

 fattare i 2:ne vetenskaper och som nitisk embets- 

 man. I sitt enskilda lif var han flärdlös, redbar 

 och vänfast. Kärt lefver derföre hans minne hos 

 talrika vänner, liksom hans gagnande verksamhet 

 i värdefulla skrifter. 



Han var Ledamot af Rongl. Vetenskaps-Akademien sedan 

 1838; och dessutom Medlem 

 sedan 1822 af Kongl. Patriotiska Sällskapet, 



„ 1834 af Svenska Litteraturföreningen i Upsala. 



