24 



sig från de ofriga hittills kånda Alkalierne, och i 

 dassen hvaraf det således torde iä uppforas såsom 

 ett eget species. 



Jag har erhållit äei egna Alkalit utur Petali- 

 len och Spodumén, hvars hufvudbeståndsdelar i 

 ofrigt åro kiseljord och lerjord, på följande vis: 

 Stenen rifven till fint pulver blandades] med 4 

 gånger dess vigt kolsyrad Baryt och bråndes om- 

 kring en timma i Platinadegel med stark eld. 

 Brända massan digererades med utspädd saltsyra, 

 inkoktes dermed till torrhet och upplöstes åter i 

 saltsyrehaltigt vatten, hvarvid kiseljorden stadnade 

 olöst och afskiljdes, Den i lösningen innehållne 

 saltsyrade Baryten decomponerades derpå med svaf- 

 velsyra, som tillsattes så långe fällning skedde; 

 svafvelsyrade Baryten afsilades och genomgångna 

 solution utfälldes med kolsyrad Ammoniak. Fäll- 

 ningen togs på fihrum och tvättades. Återstående 

 vätskan jemte skoljvattnen afroktes till torrhet och 

 glödgades tills all svafvehyrad och saltsyrad Am- 

 moniak var bortdrifven och massan stod smalt. 

 Den innehåller nu vanligen, jemte ett spår på gips, 

 en blandning af svafvelsyradt och saltsyradt Al- 

 kali, från hvilken senare syra dea befriades ge- 

 nom återupplosning i vatien , tillsättning af mera 

 svafvelsyra, ytterligare afdunstning till torrhet och 

 glodgning. Glödgade massan , upplöst i vatten , si- 

 lades och blandades med en lösning af åttiksyrad 

 Baryt så långe fällning uppkom. Svafvelsyrade 

 Baryten afskiljdes och lösningen, som nu innehöll 

 åttiksyradt Alkali, orenadt af litet i ofverskott 

 tillsatt åttiksyrad Baryt och kan hånda en ringa 

 portion åttiksyrad kalk, inkoktes till torrhet, hvar- 

 på torra massan glödgades tills den var smalt. Pro- 

 ducten, som genom ättiksyrans decomposition nu 

 innehöll kolsyradt alkali jemte litet Baryt och kalk 



