91 



(len, som jem for Naturen mcå både de MiiLLERska 

 och mina beslaifningar , icke skall finna de sed- 

 nare åfverfiodiga. Jag far nåmna, att mina be- 

 skrifningar åro gjorde efter observationer genom 

 enkelt microstop med spegel. Figurerna aro rita- 

 de, dels i na(ur]ig storlek, dels efter nämnde mi« 

 croscop af iVledicinae Licentiaten Herr A. Retzius. 



Pedicellaria , som jag på svenska ville kalla 

 Stjelkdjur y hår till de ofullkomligare djuriska orga- 

 nismer, hviika ånnu stå nåra gränsen af vextriket. 

 Som Djur har Stj>'lkdjuret armar att fånga sitt rof, 

 en mun att uppsluka det, och en mage, att dige- 

 rera det. Som Djur har det afven en frivillig rö- 

 relse: men denna år likväl blott partiel; ty liksom 

 vextens, år dess fot for alltid bunden vid den 

 punct, der händelsen först fastade den. Stjelkdju' 

 ret hor derfore till de lånkar i Djurkedjan, hvilka 

 icke fuUkomliot hunnit lossiiia sip ur vextnaturens 

 band, och framstå som fria och sjelfståndiga djur. 

 Dess hnfvud år djurets , dess fot vextens. Dei^s rö- 

 relser inskränka sig derfore inom en obetydelig 

 krets, och dess )agtpark utgåres af den cirkelrun- 

 den, hvaraf foien bildar centren, och armarnes 

 andar beskrifva peripherien. 



For att gifva Låsaren en riktig fårestållning 

 om Sfjelkdjiiret , far jag be honom efterse figurerna 

 på Tab, III. Den nedersta, smalaste delen af 

 Djuret år dess fot (pedicellus) med hvilken det år 

 fastvuxet vid en främmande kropp, hvarifrån det 

 ej utan våld kan lösryckas. Denna fot år smal, 

 trind, ogenomsigtig , oftast böjlig, någon gång 

 kalkartad och skor. Håri mårkes intet teken till 

 djuriskt lif. Foten omgifves merendels af en tunn 

 pellucid hinna (epidermis) (Fig, 6, f) som blir mera 



