103 



nom de utbrytande inuti tomma hylshusen; mera 

 närmar den sig till Hystcrhim conigenum , hvilken 

 den ock till vexesått och utseende fullkomligen lik- 

 nar. Vanligen sitta 2 eller 3 hylshus tillhopa 

 och utbryta i en smal spricka, blifva sedan nästan 

 bara, till formen ganska oregelbundne, slåta, glatta, 

 glänsande svarta. Tydlig öppning har jag icke 

 sett; troligen år den enkel. 



a 19. SPHiEFiA mamilhna^ sphaerulis sparsis hemi. 

 sphaericis prominentibus nigris, epidermide conco- 

 lori tectis, ostiolo papillaeformi. 



Vexer på mindre qvistar af Cofniis , Evony» 

 mus o. s. v. 



Hylshusen s'kulle man lått anse for superfici- 

 ella och bara, emedan de åro rnycket utstående och 

 den beiåckande barkens ofverhud ofver hvarje år 

 slåt och svart. Formen halfrund, nedtryckt med 

 siat dunkel yta. Öppningen vårtlik, central. 

 Egentligen vexer den spridd, men icke sällan sam- 

 manflyta 2 — 3 hylshus. 



220. Sph^ria Xijlostei , corticola, sphasrulis globo- 

 sis innatis airis in crusta late effusa indetermi- 

 nata atra prominulis, ostiolo pertuso. 



S. Xylostei. Pers. syn. p. 84. 



Mycket allmän på stammen och qvistarne af 

 Lonicera Xylosteum, 



Skorpan vidt utbredd, olikformig, tunn, dun- 

 kel, svart. Hylshusen åro val alldeles beklådde af 

 barken, likväl, med densamma mycket utstående 

 och utan halsar. Öppningen liknar en fin por, år 

 måst bar. Ofta sammanflyta flera, då den liknar 

 Spfmvia iida P. 



221. SpHjEria rhodostoma, subcorticalis, sphaerulis 

 globoso-depressis aggregatis, in crusta nigra in- 

 natis, ostiolo denudato roseo. 



