127 



het åro få f|ålIorter sa benagne till utvandring som 

 denne, hvilken, utan ati vara bestämd lill någon 

 viss byggd, träffas i mängdan i högsta fjålltrackterne 

 i Luleå Lappmark an i östra Dalarne (Hedemora), 

 i Helsingelands slåttbyggder och på Olands kalkberg. 



Vid denna höjd (Lat. 62^) mognar Rågen och 

 Kornet ungefärligen på samma tid. Den förra så* 

 desartens odling aftager småningom till dess man 

 på Storsjons stränder åter möter Rågåkrar, hvilka 

 merendels mogna sednare ån kornet, hvarigenotn 

 skördetiden 1 dessa nordliga trackter få ett omvåndt 

 fårhållande till det södra Sveriges. 



Vidsträckta tallskogar vidtaga närmare gran- 

 serne mellan Helsingeland , Herjedalen och Jämt- 

 land, hvilka dessutom bestämmas af bergshöjder, 

 som nedstiga från secundåra fjällryggar eller utgre- 

 ningar från stora grånsfjållen. Således afskåres vå- 

 gen nåra Jåmtska gränsen af en ]andth6|d kallad 

 Klackåsen, som synes utgöra en fortsåttning af de 

 nåra intill belågne Klofsjo fjåilen. 



Man har knappt ofversrigit dessa fiållbSjder, 

 fSrrån man i de vattnen oragifvande delar blifver 

 öfverraskad af den tacka p^iola biflora (Lat. 62° 22^), 

 som med sina små gula blommor lifvar den unga 

 grönskan och vittnar att man icke intrådt i en 

 fjållprovins. Detta bestyrkes af de många Pil-ar- 

 ter (Salix limosa, stor och fruktbärande, vid Gefle 

 alltid steril; S. livida, phjUcifol. nigricans m. fl.) 

 som uppfylla alla kSrr: af kållornes och de ofrige 

 vattnens större klarhet: den stora myckenhet af 

 Aconitmn septentrionale , som uppfyller h varje obru- 

 kadt ställe, och i synnerhet bekläder foten af de 

 mera kågelformiga och brustna klipporna: ds branta 

 landthåjderne, på hvilkas sodre sluttning Bonden, 

 anlaggdt sina små åkerstycken , och framför allt af 

 wtsigten till de snöklädde glänsande fjåilen, hvilka 



