131 



ken sällan, om ej i sydvästra delen af landet, af- 

 löses af Tallen, hvilken i de trackter jag besökt, år 

 ett tåmmeligen sällsynt tråd. Den for nordliga 

 fjållmarkerne (v. Fl. Lapp. Wahl.) gällande theo- 

 rie år foljakteligen icke applicable till dessa syd- 

 låndta trackter, der Granen omedelbart afloses af 

 Björken. De variationer i ordningen, som Doct. 

 Wahlenberg anmärkt i Umeå Lappmark, synes 

 forbejreda det i Jämtland verkeligen inträffade om- 

 vånda forhållander. 



Redan vid Undersåkers kyrka vidtager en ri- 

 kare fiållvegetation med den af mig (se Vet. Acad. 

 Handl.1814» iSt.} så kallade ;'«'^fo subsylvatica. Den 

 bebådas af Saxifraga aizoides ^ Bartsia alpina, Ca- 

 rex alpina i största åranighet, och Weina Splach^ 

 noides Wahl., h vilka alla omgifva Are-elfvens 

 stränder. 



Det i slättlandet längst framskjutande fjåliet 

 Äreskutan, hvilket på tåmmeligen betydligt afstånd 

 från de stora grånsf)ållen, uppreser sig som en bar- 

 riere for den sydligare vegetationen , synes redan 

 vid Kall- och Arevattnens sammanlopp, från sin 

 skogvexte vidstråckte fot småningom hoja sig i en 

 plartad conisk form , med största massan belägen 

 mellan Are kyrka och Östra Kallsjon. Tvånne 

 af dess toppar uppnå Snoregionen, den högste år 

 4657 fot upphöjd ofver hafvet och 31:00 fot ofver 

 Kallsjon. ^en besynnerliga blandning af Nordens 

 och Söderns producter på dess ofta lodråtta sidor, 

 dess med tacka dalar, cultiverade höjder och mörka 

 skogar varierade fot, samt laget mellan tvånne be- 

 tydliga sjöar, göra det till ett af de interessanta- 

 ste fjåll i Norden *). 



*) Jag har på ett mera detaljefadt sätt beskrifvit detta fjäll i d«ssa 

 Handlingaf för år ig 14 förra Stycket, hvarföre jag här sysseU 



