138 



De långs efter Kalls vattudrag uppåt gränsen 

 tillstötande fjällryggar utmärka sig genom sina ovan- 

 liga, merendels branta former, hvarfore Hatt- Såte- 

 och Skutnamnen ofverallt åro använde. Gundals- 

 fjållet vid sjon Torrons nordliga anda , beoynner en 

 ny sträckning, som förlorar sig i stora Grånsfjållen , 

 hvilka hår upphora att fortjena sitt namn *}. Den 

 numera endast genom Norrige strykande Kolen , be- 

 står af mer och mindre spridda dels hoglika, dels 

 sockertoppformiga berg , hvilka sednare dock åro 

 mera sällsynte; af förra slaget må anmärkas stora 

 Blåbergen och Harskolen omkring Bergli, hvilka 

 nästan hela sommaren åro snofrie och nåppligen 

 höja sig till alpina region. Gråsrike, till godt be- 

 te använde fjälldalar åro hår omnige och utgöra 

 omliggande Norrske Socknar, Snaasens och Liernes 

 förnämsta rikedora. 



Egenteliga fjållvexter åro sparsamma ; Carex 

 pulla och ^uncuf bighimu 41^ åro dock mera all- 

 månne hår ån någorstådes. I desse trackter åro åf- 

 ven inhemska: Gnaphalium fuscum Willå. , på magra 

 grås vallar omkring fåbodarne, Pohjtrichum arcticimi, 

 Saxifraga niualis /3 42), Draba hirta 4 3) t och i 

 största omnighet i de ofta lodråtte båckstrånderne , 

 Rhodiola. Mindre allmänna åro Saxifraga oppositifoliaf 

 Saxi/r. aizoides var. 44") och Stellaria Cerastoides, 

 Vid Quedli (i berget åfvan gården) betåckte Saxi' 

 fråga Cotykdon med sina blorarika, ofta alnslånga 

 nedhängande blomvippor, de lodråtta bergvåggar- 

 ne, hvilka vid sin fot hysa i skuggan, den på Sven- 

 ska sidan blott en enda gång anmårkte Myosoth de» 



*j Gränsen afviker neml. från stora Kölen djupt in uti Sven- 

 ska släftlandet, hvarigenom skillnaden mellan de åt Nordsjön 

 oeh Östersjön fallande vattnen , här upph&ier att vara den gäl- 

 lande principen för gräasbestämningen. Gsnom detta förfaran- 

 de förenas den egentligen på Svenska sidan liggande Socknen 

 SSrli med Norrige» 



