144- 



de, hvarfore Sades- culturen dels. ar, dels bor kun- 

 na drifyas vida högre ån i de förra. 



Foregående observationer visa att vexternes 

 progression i det inre af riket förhåller sig i en- 

 lighet med den af D:r Wahlenberg antagna sats, 

 att de mera sydlåndte, i denna ricktning upphora 

 vid en lågre latitud ån vid hafvet, och att fjåll- 

 vexterne nedstiga nästan i samma proportion län- 

 gre mot söder likasom de förra till mötes. For- 

 undransvårdt år det dock i afseende på de förra, 

 att i medelpunkten af Jämtland återfinna en del 

 af söderns långe saknade alster , och synes det 

 som en något varmare zon, långs efter de från Stor- 

 sjön till Medelpad (der D:r Wahlenberg mött un- 

 gefår samma vexter) flytande vattnen , skulle afbryta 

 den vanliga ordningen. Vid de sednare åter eller 

 fjåll vexterne bor ej förbigås, att de i sin våg mot 

 södern denna kosa ej så långt aflågsna sig från sitt 

 låtta hem som man torde föreställa sig; ty då t. e. 

 Phleum alpinum mötes i Undersvik i Helsingland , har 

 den ej aflägsnat sig från Klöfsjö fjäll längre ån 

 omkring 1 5 mil. I allmänhet kan fjällvexters pro- 

 gression ät slättlandet då endast fullkomligt bedöm- 

 mas, når man i vinkelrätt kosa nalkas fjällen (un- 

 gefår såsom D:r Wahlenberg under sin resa i 

 Umeå Lappm. 1810), emedan man i en mera parallel 

 ticliitning snarare följer ån afskår deras gränser. 



Bota- 



