201 



De uti formeln (7) fortkcmmande storhcterne 

 jf, t\ t'\ elier vattengaseiis tensioner vid cle tre 

 ob-ervaiions punkterne, hora Jrättfeligen, genom hy* 

 gronierriska ron, for hvarje sarskildt fall cieternHue- 

 ra?. Visserligen bot det oiedgifvas, att oss ännu 

 felas ett pa en gång beqvåmt och nogarannt för- 

 farande, att haiuiifUL-^n uppfylia theoriens fordrin- 

 gar, sä vida de vanliga sä kallade Hygrometrar, 

 sonri bero af fugtigheiens yerkan pä en organisk 

 kropp, af afdunstnings-köldtjn, o. s. v., onekellgen 

 åro högst osäkra instrumeht:*:r, och deremot Dal- 

 tons bekants procedure, sotli st6der sig pa såkr;ire 

 grunder, utan tvifvel år for vidloftig och besvär- 

 lig, att ofta på resor kunna fcrttagas. Då män 

 €inedlertid ej bor misströsta, att någon gäng på ett 

 eller annar sått' kunna afhjeipa DALTONska me- 

 thodens svårigheter i utförandet Chvariill redan en 

 god början tyckes vara gjord af Herr Bhkzelius 

 och SoLDNER, den förre uti J^f handlingar iFijstk, 

 &c. z Delen p. jj, den sednare i Gilbertf jlmwlefi 

 B. 32, p. 2ip). hvilken method i det hela synes 

 feora föredragas framfore alla öfriga, så kan man 

 hoppar att få se de af fugtigheten beroende termer, 

 som for ofrigt sa enkelt ingå liti vår formel, frarti- 

 deles ganska brukbara; hvarfore de samma i det 

 afseendet ingalunda böra anses ofverflodigs. Men , 

 vare åfven härmed huru det vill, så göra dessa 

 termer åfven for närvarande, och utnn af seende ^å 

 itiDjiigheten af hygrometriska férfaranden oss så myc- 

 ket gapn , att deras theoretiska deduction aldeles 

 icke bordi försummas: de tjena nemligen niyckct 

 val till besvarande af de ivenne våsenteliga frå- 

 gorne, huru fugtighetens inflytelse bast bor intagas 

 i rakningen, når intet direct hygrometriskt forfa* 

 rande vid hågdbestamningar blifvit nyttjadt, samt 

 huruvida ett sådant förfarande vid dessa bestämnin- 

 gar yerkeligen bor auses af nödvåodigher. 



