202 



H<-'arl första frågan angår, Ii vars noggranna 

 utredande år så n»y(I;ut nödigare, som gan?ka raänga 

 baionittrislca hoidmatningar hådanefier liksom hit- 

 tills, tcrde förrättas utan undersökning af luftens 

 fugtighet i observations-momentet, så synes bruket 

 af de ofianåmnda hyp^rometriska termerne hår gan- 

 ska naturligt främst 'ilia sig, ehuruvål, enligt hvad 

 jag vet, ånnu ingen Författare i närvarande af- 

 geende iårer anvåndt ceni. Då det nernligen ar 

 afgjorit, att en qvan:iiet, som pä intet annat vis 

 år btståiad, ån att å^ni nödvändigt måste finnas 

 emellan o och ett gifvct maximum, till probablaste 

 tdnie ej kan hafva annat ån hälften af detta ma- 

 ximum; så tyckes åf/fn intet tjenligare varde kun- 

 na antagas for vattenp^iens tensioner t » t\ t", då 

 dessa ej genom direcia försök blifvit gifna, ån 

 håifien af de till da motsvarande temperaturerne 

 g t g , g' horande nraxima, hvilka genom de be- 

 kanta DALTONska förjuken åro fiillkomligen deter- 

 minerade. Vi skole I5'jakteligen i det f(S-ljande anse 

 vattenglasens elasticiteter vid de tre siationerne, då 

 de ei directe bli/vit oij^erverade, såsom exprimerade 

 genom lisifva värdet jå folj-ande formel, som tam. 

 meligcn nåra uttrycker de DALTONska forsoken: 



hvari^st 



y/r::— •0,01537279, B— 0.0000673199, C= 



-|- 0,00000003374, oth -J; nemlir^en utmärker vat- 

 tengq>;ens elasiiciiet in raaximo för temperaturen?» 

 uttryckt med en Barometerhojd i Franska meires 

 (d^x qvtcksilfrets teirperatur och tyngdkraften, som 

 hår ej åio ?pecificeraf e, icke heller så noga behofva 

 vara det, då infiyraiilef af deras variationer hån 

 f^^ller i^1Qm felen af de for,såk, h varpå formela ar 



