2Ö7 



genom hvilken form råtta meningen af aberrations- 

 qvantiteten K år fullkomligt gifven , så vida vi 

 se, huru enkelt den beror af jc^, v.^ och ^^ , //j, ge- 

 nom hvars olikhet sins emellan denna storhet just 

 äger sin fgrsta existents. Det första resuhatet vi 

 håraf dragé, och som följer af tecknet for, K, år, 

 'att om vårmen och fugtigheten , i observations- 

 momentet, aftaga häftigare omkring ofversta station 

 ån brtikting den understa j så ge de vanliga hyp- 

 sortietriska fotihlet^ der aftagandet anses uniformt, 

 hSjderne mindfé ån de åro; men , sker aftagandet tvert- 

 om långsaiiimåYe tippe ån nere , så gifva de vanliga 

 formlerne hojdetne större ån de böra vara. Hvad 

 för ofrigt sjelfva beskaffenheten af i fråga varande 

 correction beträffar, så synes, att dess inflytande, 

 i delar utaf höjden > uttryckes genom bråket. 



0,00187032. —.( '■^—-\'10ö( ) j 



i + o,ooi87033.fe-}-g) 

 hvars Varde i stark proportion okas med höjden //. 



Vore t. ex.^-f^=o, — ■- ' =0, h'- 4000^^, jci=; 



200^", )Ci=l2o''?, hvilka vården i något specielt 

 fall visserligen torde kunna aga rum; s| förvand- 

 las det aiaförda uttrycket till 



i 



120 

 hvilket sårskildta exempel redan sätter oss i stånd 

 att dömma, det den oftanamnda termen Ä", då höj- 

 derne åro något större, och noggranhet fordras, icke 

 b,ör försummas, eller att man i det fallet, om möj- 

 ligt år^, ej bör uraktUta samtidiga observationer uti 

 3:ne särskilda punkter af verticalen. 



