229 



T T 



samt NR (NJ?) vinkelratt emot JO och låt radien 

 CN (CN) vara dragen. Satt nn cirkelbägen AGN 

 (A FN) zz ox, sä ar NP (NP) = a Sm. x; AP 

 {AP) - fl (i + Cos. x), samt AN (AN) = 



X 



a (2-}-2Cox. .v). Vidare, om man gor AEFN {AEN) 

 {2ap — ax): FN ( FN) ( ap — ax , ax — ap ) : : AN 



I ' ' <7/7 "~"~ UX 



(AN) (a \/{2-\-2 COS. X)): NM {NM) - . 



, Mx — an -\ , 



, V (3 + 2 fo/.x), ( V (2 + 2 fox. x; ) , hva- 



1 ^ 2p — X ^ 



dan AMz:z NA— N3I=za\/(2-[- 2 cos. x) — -^ . 



-^p — x 



i ap\/ f 2 -\- 2 cor. x^ f 



VC2 + 2 cof.x) = '' ^, eller ^M 



2 ;j — X 



= A/'^ + NM = a V ( 2 + 2 fo/. Jt:) + ^-^^^. 



fl/7\/(2 4- 2fOJ-..T) , 



V ^ 2 + 2 f O/. :>[•; ::= — , som besiam- 



2 W X 



■'■ 



I 



i mer alla punkter uti kroklinien AMFMO. 

 j Egenskapen af dtnna kroklinje, hviiken jag 



'nu skall beskrifva och bevisa, år, att den afskår 

 lika stora bågar på alla de cirklar, som tangera 

 [rata linien O A uti punkten A, och således hafva 

 ' sina medelpunkter på råia linien AF och dess for- 



j langning, så att alla cirkelbågarne ALVM, ALM, 



I n n m iii iv iv 



ALM, ALM, ALM, &:c. åro lika stora med 

 peripherien ABCDA zz ap. Ty dr^g rata lir.j-n 



fl rf 



MS (MS) Vmk^hkti emot AO . och MCK^IlQ) via- 



