338 



for hela sjukdomen igenom, da excrementerna voro 

 mycket tunna och illaluktande. Urinen var i bår- 

 jan het, rod, sedan mera ljus till fårgen. 



Sömnen infann sig ej, eller också blott slum- 

 mer med sprittningar och halfoppna ogon. 



Ögonen till utseendet dunkla, stela, knappast 

 rörande sig till. någon sida, når barnet togs utur 

 lindan. Barnen lågo såsom i en dvala, dessimel- 

 lan voro de oroliga, qvidande , någon gång skri- 

 kande häftigt och afsomnade likasom af slag. 



På de flesta barnen sjonko ögonen hastigt och 

 djupt in, och tycktes åter en annan gång något 

 skjuta fram igen, alltefter som feber ac(;éernas styrka 

 okade plågorna, eller desse afiogo efter ac^éernas 

 minskning. Det orriga af kroppens volume syntes 

 ej genom fettets absorption undergå en lika hastig 

 förändring som ögonen, och torde jag få anföra 

 detta såsom ett signum pathognomicum uti denna 

 feberart, hvars decursus vanligen år sä hastig, att 

 en hastig absorption af fettet e| år möjlig. Ingen 

 remission formårktes, utan febern fortfor bes;ån- 

 digt med okade plågor mot aftnarna och hela nat- 

 ten igenom. 



Hos några fa var Decursnr febrif mera lång- 

 sam och ofvergick då till acut afmagring ofver 

 hela kroppen. Vanligast var den ganska hastig 

 och dogo barnen efter 335 dygns sjukdora. 

 Stundom, och endast hos mycket feta barn skedde 

 con^estioner åt hufvudet med påföljande inflamma- 

 tion och hydrops ventriculorum cerebri af acut be- 

 skaffenhet. Sjukdomen antog hos dem en form af 

 apparent Synocha, såsom man ofta finner uti pu- 

 trida febrar om våren, att de begynna med sym- 

 ptomer, som bebåda en sthenisk feberform, men 

 som ofvergå förr eller sednare uti en asthenisk 

 sjukdom. 



