265 



I jamma ; liksom af sig sjelft uppstod derfore ett cri- 

 : tiskt beliandlingssåtf ; men detta tyckes i sanniog 

 hafva urartat anda till en viss ytterlighet, som f6r 

 Vetenskapens redighet, enkelhet och skonhet, må 

 hånda åfven for dess gagnelighef, synes blifva 

 skadlig, samt göra den for begynnaren mera otill- 

 gångelig. Man började nemligen att utan betän- 

 kande såsorn att vilja bestämma allt, som visade 

 den obetydligaste förändring i form, beklådning, ja 

 åfven färg; man förglömde Linné's påminnelser 

 om det inflytande, som olika dimat, jordmån, års- 

 tid, väderlek m. m, utöfva på växterna; man för- 

 glömde, hvad man aldrig bort fårglomma, medan 

 man så ofta sett det, att en mångd af former icke 

 sällan ofvergå till hvarannan , och hos samma in- 

 divider finnas olika hvarandra; man förglömde 

 åndteligeo, att detta behandlingssätt var stridande 

 mot all physiologisk, sann och redbar kännedom 

 af Natur»alstren. Osäkra anbeskrifningaf tillflSdade 

 beständigt, synonymien blef ett chaos, som alde- 

 les förskräcker, och af den skyndsamhet, hvarmed 

 Botanisterna liksom med hvarannan tåflade att kun- 

 göra sina fynd, föranledas man att tro, att flera af 

 dem mera syftat åt åran af botanisk ryktbarhet, 

 ån att de till sitt foremål verkeligen haft Veten. 

 skåpens sannskyldiga vinning. 



Den hedern tillhor Herr Doct. Wahlenberg, 

 att hafva visat hela orimligheten af ett dylikt väx- 

 ternas beståmningssått, och genom sina skrifter lårt 

 oss, att en hsbituell behandlingsmethod af väx- 

 terna, som tillika bedömer deras mångfaldiga for- 

 ånderligheter utur en physiologisk synpunkt, och 

 icke förgäter en förnuftig critik , säkrast leder till 

 den yttre kännedom af dem, hvilken, icke stri- 

 dande mot den inre, år nödvändig för att efter ett 

 Systeme kunna igenfinna dem. 



