384 \ 



honom snart att rum bland Ledamoterne i detta ' 

 sistnämnde Hufvud-Sållskap. 



Den fortroliga vänskap, som lika böjelser och * 



lika adla tankesätt tidigt stadgade emellan ho- \ 



nom och Sveriges odödlige Skald, Gretve G. F. ' 



Gyllenborg, tillskyndade honom den nåden,' 



att redan 1779 af Konung GUSTAF III blifva • 



kand och bemärkt, såsom författare till en fri of- 1 



versåttning af Racines Iphigenie. Från den tiden ! 



deltog han också i dec förbund af Svenska San^gu- ; 



dinnornas ypperste gustlingar, som vid lediga af- 1 



tonstunder samlades kring Konungens Person. Sitt i 



€get utka;t till Skådespelet Birger jfarl ofverlem- ' 



nade Konungen till Grefve Gyllenborg och Ba- : 



ron Adlerbeth att utarbeta, hvilket af dem blei ' 



så gemensamt verkståldt , att stundom 2 och 3 ver- ■ 



sar skiftevis tillhora hvardera. — Om detta bor an- * 



foras, såsom kanske det «ållsyntaste bevis på en \ 



vanskap utan afund och deladt intresse, så skall | 



åfven B^ron Adlerbeths blygsamma fortjenst vin- ■ 



na en ny glans, då han till Grefve Gyllenboi^g ; 



sagt sig böra lampa Horatii intyg^nd-e till Melpo- ; 



mene: qvod placeo, n placeo , tuuin est. Det in- \ 



skrånkta rummet for denna Biographie tillåter ej, | 



att omständligare nåmna hans talrika arbeten. De i 



flesta finnas uppräknade i Baron Rosenhanes An- | 



teckningar till Kongl, Veteuskaps-Academiens Hi- ;] 



storia och de ofriga åro anförda i hår efterföljande ] 



uppsats. Dessutom åro de till större delen redan I 



tillfyllest kånda af hvar och en, som med någon j 



uppmärksamhet fåljt fäderneslandets litteratur och 1 



sökt monster for egen sann bildning. Kcrrt f6re 



sin dod . och så nåra sin egen förvandling, slutade 



han en ofversåttning af Ovidii Metamorphoser. — 



Hans adla och jemna väsende, hans sjelfforsakelse, 



hans caracter, hvars redlighet framlyste frsn alf. 



