121 



intröfFar den for lilhloii vanliga anlöpningcn 

 ruiitit onilcrinj^. 



100 (I. ;ir detta salt, sammansmälte i pla- 

 tina degel Hjed 200 d. koLsjrad kalk, gaiVo, 

 efter massans pulvrisering och utkokning, en 

 alkalisk vätska, som innehöll caustik kalkjord. 

 Den neutraliserades med oxalsyra, silades och 

 afröktes till torrhet, livareiter oxalsyran hort- 

 trändes i lindrig eld. Det återstående alkali- 

 ska saltet var så lättsmält, att det flöt vid en. 

 tempeialur, som ännu icke synbart glödgade i 

 dagsljuset. Det vägde "^y.SSS d. Detta svarar 



f)recist emot det förhållande att saltet innehål- 

 er en athom af hvardera alkalit. Saltet mät- 

 tades med saltsyra och afröktes till torrhet, 

 samt glödgades lindrigt; smälta saltmassan väg- 

 de 90.2 d.; men fuktades under vägningen så 

 Jiastigt att denna vigt icke kan anses iör riktig. 

 Behandlades derpå med vatten, afröktes till 

 kristallisalion^ hvarefter den intonkades och be- 

 handlades med vattenfii alkohol, som löser salt- 

 syradt lilhion med lätthet, men upptager en- 

 dast ett s]>år af saltsyi-adt nation. Alkoholii 

 leninade 44-45 g''* kolksalt, hvilket svai'ar så 

 nära till 45-24' '"^*^'™ '^'" hvad koksaltet skulle 

 väga, då saltet håller en atom af hvardera ha- 

 sen, alt det felande kan anses vara af alkoholu 

 upplöst och bortfördt. Detta salt ar således 



mP+Li\ och beslår, på 100 delar, af 



Phosphorsyra 5p.o5 



JNah-on .^5.87 



Lithion 1 5.08 



och dessa 100 delar svara emot 33.3 d. kolsy- 

 ladt lithion. Efter denna beskiifniug af sättet 

 att up[)täcka lithion och att approximera dess 

 quantitet, skall jag anföra det försök, som of- 



