12' 



g. Ehuru ingen af minn föregSng^are i delta 

 kolsyrade salt funnit annat än nation och kolsyra, 

 så ansåg jag likväl nödvändigt, att i denna lös- 

 ning söka andra syror och Laser, för alt, öfvcr 

 beskaffenheten af dessa 1.2986 gr., vinna någon 

 visshet. Saltets upplösning ötVerniäLlades med 

 saltsyra och svafvelsyran utfälldes med saltsy- 

 rad baryt, hvaraf erhölls 9.91 gr. svafvelsyrad 

 baryt. Den silade vätskan afdunstades och blan- 

 dades i en korkad flaska med cjuistik ammoni- 

 ak, hvaraf en ringa fällning uppkom, som ef- 

 ter glödgning vägde o.ooi5 gr.; var Lasisk phos- 

 phorsyrad baryt och svarar emot 0.0004 8''* 

 phosphorsyra. 



A. För att bli af med baryten i vätskan 

 afröktes den till torrhet och saltet upplöstes i 

 vatten, förut blandadt med mer kolsyrad am- 

 moniak, än som fordrades till barvtsaltets sön- 

 derdelning, hvarvid barytjordens carbonat blir 

 olösligt och vätskan erhålles barytfri. Den af- 

 dunstades nu och saJmiaken bortbrändes. Lö- 

 stes i vatten, blandades med chlorplalina , in- 

 torrkades och löstes åter i spiritus af 0.84 utan 

 lemning af chlor-kalium-platina, hvaraf således 

 är klart att detta vatten intet spår af kali in- 

 nehåller. 



/. Då den i 6?) anförda tillökning i saltets vigt 

 genom mättning med saltsyra och saltets in- 

 torrkning och glödi^Miing jemföides med den i 

 f) beräknade halten af kolsyradt nilron , befanns 

 vigL-lillökniiigen motsvara en slörre halt afkol- 

 syradt natron än försöket gifvit. Delta syntes 

 .således utvisa inblandning af en sjneiialtigare 

 basis än natron, och denne kunde icke vara 

 annat an talkjord eller lithion. .Tag tog derfö- 

 re i3.:i35 gr. smält salt. ei hållit i;enom inkok- 



