i43 



af följande tvenne ors;|ker: c/) att dnbhelsallet 

 upplöses nägot vid tväLLiiijigcii , livilket dock, 

 om man ej tagit det pä elt allt för stort fil- 

 trum,' gör obetydligt, emedan dubhelsaltets pro- 

 centiska halt af lithion ar så ringa; och 6) att 

 ined talkjorden stadnar, jemte kulsyradt na* 

 tron, en Jiten portion kolsjiadt liliiion olöst. 

 Jag har, vid analysen atbåda Marienbader-vatt- 

 nen ur den salpetersyrade talkjorden, efter 

 bränning utdragit lithioidialligt natron , men 

 da jag sedan afskiljde lithion ined phosphor- 

 syradt natron aflecterade icke det nva tilläg- 

 get den sista ziifian af de i columnen utför- 

 da. Jag anser föga troligt att luigon del af 

 det svårlösta dubbelsaltet åter upplöses i den 

 saltrika vätska, som bildas, då den intorrkade 

 sailmassan upplöses i vatten, emedan denna 

 innehåller öfverskott af phosphorsyradt natron 

 och t. ex. dubbelsaltet af phosphorsyrad am- 

 moniak och tal k jord är alldeles olösligt i vat- 

 ten, dä detta häller phosphorsyrade salter upp- 

 lösta, ehuru det efter hand upptages af rent 

 vatten under tvättning". Att did^belsaltet af li- 

 thion och natron icke genast afskiljer sig, tor- 

 de komma deraf a tt det mesta först bildas i det ögon- 

 blick sakerna antaga fast form, och en gång 

 bildadt är det icke så lätt att upplösa. 



Jag anser det icke osannolikt alt Kreutz- 

 brunnens vatten skulle med någon föiclel kun- 

 na användiis till extrahering af lithion, efter 

 lika method med den jag vid analyserne an- 

 vändt. Det blir visst alltid mindre dyrt att 

 extrahera det ur lithiojihaltiga mineralier, der 

 de kunna anskallas ; men så länge dessa äro så 

 ytterst sällsamma och brunnsvattnet untler stör- 

 re delen af året flyter obegagnadt bort, vore 



