1 55 



vancllar det i saltsyra och molybdensyra (mo- 

 lybdeiisuperchlorid^. En motsvarande quanti- 

 tet molybdcasjaa stannar i blandning med chlo- 

 riden. Kastas molybdenchioriden i vatten så 

 upplöser den sig deri med sådan häftighet att 

 vätskan fräser och kokar i beröring med vattnet, 

 likasom skedde dervid en gasutveckhng, hvilket 

 likväl icke inträffar. En liten quantitet chlorid, 

 öfvergjuten med mycket vatten ger en lösning 

 som snart blir grön eller blå, hvilket härrörer 

 af Inftens oxiderande åv^erkan. En mindre ut- 

 spädd upplösning behåller sig ganska väl, ocli 

 den kan till och med vid lindrig värme afdun- 

 stas till torrhet, då chloriden slutligen återstår 

 med svart färg. 



Basisk saltsyrad moljbdenoxid rättare mo- 

 lybdenchloridens förening med oocidens hjdrat fås 

 då hj/dratet upplöses i en lösning af chloriden, 

 så länge den upptager något. Den ger efter 

 frivillig afdunstning en mörk, icke kristallinisk 

 massa, som lätt blir blå. Den löses efter in- 

 torrkning äter i vatten. 



Jag har icke funnit att chloriden ger nå- 

 gra tydliga dubbelsalter med chlornatrium eller 

 chlorkalium, men med chlorammonium (salmi- 

 ak) ger Azw ett dubbclsalt, som anskjuter un- 

 der frivillig afdunstning i små bruna kristaller, 

 som icke förändras i luften. Om moljdjden- 

 chloilden blandas med caustik ammoniak till 

 dess att fällningen begynner blifva beständig, 

 men icke längre, och lösningen sedan öfverlem- 

 iias åt frivillig afdunstning, så får manensvart 

 kristallinisk massa, som är ett basiskt dubbel- 

 salt, och som med röd färg åter löses i vatten. 



Molyhdemodid fås då hydriodsyra mättas 

 med oxidhydrat. Upplösningen är röd och ger 



