i63 



Llii- blå, men likväl iclce löslig i vatteiié Deil 

 liiisligd förändringen sjnes härröra deraf alt 

 Ijällen behålla syrans form och att rummen ef- 

 ter syrets borlgäng stå öppna och färdiga till 

 dess ateremottagaiide vid första tillfälle som 

 erbjudes. Den på detta vis bildade oxiduleil 

 löses icke af syror, ntom af concentrerad svaf- 

 yelsyra , och den synes icke vara ett hydrat. 



Blandas en del vattenfri molybdenoxid 

 med -^ nioljdjdenpidver och blandningen, i ett 

 för luftens åtkomst tillstängt kärl, upphettas till 

 livitglödgning, så undergår massan likväl in- 

 gen synbar föräudiing. Dess färg är grå som 

 förut och jag har icke kunnat fnnia någon om- 

 ständighet, som kunnat ådagalägga att dtii in- 

 nehåller molybdenoxid ni. 



Några försök, till bestämmande af denna 

 oxlduls precisa syihalt, hafva icke gifvit till- 

 fiedsställande resnltat, men jag har också icke 

 tillräckligt varierat dem. 



MoljhdeiioxidulsaJierne a ro svarta eller pur- 

 purfärgade och i allmänhet framte de samma 

 färgnuancer som manganoxidsalter. De fleste 

 hafva samma af grönt, brnnt och svart sam- 

 mansatta färg, som en upplösning af mangan- 

 oxid i kall saltsyra, innan chlorutvecklingen be- 

 gynnt. De smaka rent sammandragande, utan 

 någon metallisk eftersmak. Deras upplösningar 

 oxidera sig mindre liitt än oxidsalterncs och 

 de kumia derföre bättre afdunstas utan förän- 

 dring än desse. Stmulom antaga de, särdeles 

 med öfverskott på syra, en mörk purpurfärg, 

 .oildcles lik den manganoxidsalterne under vissa 

 omständigheter antaga. 



SvafvclsYrad MoJyhdciioxidul fås då oxi- 

 dulens hydrat upplöses i svafvelsyra. Lösnin- 



