i66 



sådant det fäs pS våta vägen. En annan 

 del af den röda kroppen inlades i ett glasrör 

 tillbläst i ena ändan, liviJket sedan ett tum 

 från denna ända utdrogs i en fin spets, för alt 

 hindra luftombjte i röret, hvarefter den rÖda 

 liroppen upphettades till glasets smälthetta. Den 

 sublimerades dervid i form af en oredigt kristal- 

 liserad, mörkt tegelröd massa. Då denna, efter 

 gfsvalning, uttogs och behandlades med vatten, 

 upplöste detta en liten portion cidorid, med 

 iemning af det rÖda subblimatet. I ett försök 

 gaf detta sublimat en svag rosenfärg åt vattnet, 

 som likväl snart grumlades och afsatte ett äm- 

 l\e likt sjelfva sublimatet. Det löstes på längd 

 i ringa quantitet och med grÖnbi un färg i vat- 

 ten. En portion afsublimatet sönderdelades med 

 caustikt natron, hvarefter den återstående svar- 

 ta oxidulmassan behandlades med saltsjra; den 

 löste sig deri utan Iemning, och lösningen gaf 

 oxidul med caustik ammoniak. Hade det röda 

 sublimatet varit en subchlorur, d. ä. svarat emot 

 eii lägre oxidationsgrad än oxidulen, så hade, 

 vid oxidulens lösning i sjran, molybdenmetall 

 måst återstå. Då detta icke hände ^ så är det 

 klart att det rÖda ämnet äfven är moljbden- 

 chlorur och att den förhåller sig till dess lös- 

 liga modification, såsom den till utseendet all- 

 deles lika, på torra vägen beredda, olösliga, rö- 

 da chloruren af chrom, förhåller sig till den i 

 vatten lösliga gröna modification deraf. 



Afdunstar man en upplösning af moljb- 

 denchlorur, bildad genom åverkan af kalium- 

 amalgama, så erhåller man ett alldeles svart 

 salt som efflorescerar; detta är ett dubbelsalt 

 af chlorkalium med moljbdenchlorur. Vid åter- 

 upplösning leranas ett svart pulver, troligeu 



