171 



af chlorgas. Clilorgasens färg försvinner och en 

 Iivit, iifigot i gulL (iiagande siiÖ af krislalirjäll 

 faller iiindl oiiikring. Molyljdensjra alerslår 

 SiipcTcliloiiden är mindre flyglig iin chloriden ; 

 inen deii sublimeras med lälLliet vid en tempe- 

 ralur, som ännu icke gar till glödgning. I)en 

 smäller icke. Den löses i vatten lätt och utan 

 lemnmg, till och med i ganska små quantiter 

 deraf. Den är älven löslig i spiritus. Den har 

 en skarpt sammandragande, efterråt syrlig smak. 



Med Hjdriodsjra förenas icke moljbden- 

 syran, ulan sönderdelar å^n , afskiljer iod och 

 ger en först grön och sedan hlu vätska. Detsam- 

 ma inträffar äfven, då man sätter hydriodsyra 

 till ett niolybdensyradt salt, sä att ingen su- 

 periodid synes kunna frambringas. 



Phosphorsyrad molybdensjra. Då raolyb- 

 densyra , ännu våt, inlägges i phosphorsyra blir 

 den genast citrongul. Den upplöser sig sedan 

 med tillhjelp af värme. Den silade lösningen 

 är färglös och lemnar efter afdunstning en vat- 

 tenklar, seg massa, som ej visar tecken till kri- 

 stallisation och som har en starkt sammandra- 

 gande smak. Den löses åter lätt både i vatten 

 och spiritus. Den sistnämnde löser den med gul 

 färg, blir blå under afdunstning och lemnar en 

 Lrun ogenomskinlig återstod, som lÖser sig i 

 vatten med blå färg. Digereras molybdensyra 

 i öfverskott med phosphorsyra, så utfälles den 

 sistnämnda och bildar då med molybdensyran ett 

 citrongult, så till sägande basiskt, i vatten olös- 

 ligt, salt. 



Arseniksjrad molyhdensyra ger på lika 

 sStt en färglös upplösning och ett citrongult ba- 

 siskt salt. Upplösningen kristalliserar elter af- 

 dunstning till surups consistens. Spiritus sön- 



