nat än molvIjtlcnoxiJhydrat. Buciiolz missled- 

 des iiiinii ytterligare till denna förmodan deri- 

 genom, att han ur en lösning i salpetersyra er- 

 höll samma guhi oxid, hvars förhållanden han 

 likväl fann sä invecklade, att han lemnade ut- 

 redandet deraf åt framliden. De mölybden- 

 syrliga salter, han några är sednare beskref i 

 sin upplaga af Guens Chemie, har jag icke kun- 

 nat erhålla. 



Dä den blä oxiden af alkalierna sönder- 

 delas i molyhdensyra och moljdidenoxid , hör- 

 de den ock på ett mindre besvärligt sätt^ än 

 det af Buciiof.z uppgifna, kunna af dessa sam- 

 mansättas. Jag upplöste derföre moljdideiisy- 

 rad ammoniak, anskjuten under frivillig afdunst- 



ning (dV ä. Bfmolybdatet lNrPMö*+2Aq) och 

 blandade den med en upplösning af Molybden- 

 chlorid. Vätskan blef genast mörkblå och den 

 blä oxiden utfälldes. Höll vätskan öfverskott på 

 molybdensyrad ammoniak, så gick den ljusblå 

 genom filtrum, var deremot chloriden i öfver- 

 skott, sä var den genomgående vätskan grön. 

 Den på filtrum städnäde fällningen liknade all- 

 deles 'indigo ; den kunde uttvättas med salmi- 

 akvatten, som ganska obetydligt färgades deraf, 

 men salmiaken kunde sedan icke borttvättas 

 med alkohol, emedan den blä föreningen Sr 

 löslig d(Mi, ehuru icke så mycket som i vat- 

 ten. Den löses ganska långsamt i kallt vatten, 

 så att salmiaken på detta sätt kan med uågfui 

 förlust af diiii blå fällningen till det mesta ut- 

 tvättas; den genomgående vätskan blir lik val 

 så mättadt blä att den är ogenoiuskinlig. Om 

 den tvättade oxiden atdi-ypes pä .sugpapper och 

 sedan lorrkas i lindrig värme, så iiw man den 

 i fast form alldeles oförändrad och till utseen- 



