'79 



efter all sannolikhet, i samma mätlningslillstSnd 

 som i neutrala molybdensyiade salter. 



Dcu benägenhet salter af molybdenoxid 

 liafva att genom oxidation blilVa blå eller grö- 

 na^ och salter, hvari moljbdensyra ar basis, 

 att genom reduction, t. e. tillsats af alkohol 

 eller litet metallisk nioljbden, blifva efter om- 

 ständigheterna blå eller gröna, utvisar en fal- 

 lenhet hos dessa salter att bilda dubbelsalter, 

 i hvilka syran och oxiden af molybden äro de 

 båda baserna, en klass af dubbelsalter hvaraf 

 vi förut hos jernet känna några analoga exem- 

 pel. De blå dubbelsalterna bildas företrädes- 

 vis. Jag har icke med någon särskildt upp- 

 märksamhet undersökt något af dessa salter, 

 allt hvad jag rörande dem iakttagit är att de, 

 utom i fäigen, äfven i hånseende till löslighet 

 i välten, lÖrmAgan att anskjuta o. s. v. äro all- 

 deles olika de två salter hvaraf de äro sam- 

 mansatta. De förtjena visserligen att man lä- 

 rer känna dem, men deras studium hade fört 

 mig längre in i detaljerna än min tid tillät. 

 De försök jag öfver svafvelmolybden an- 

 ställt, skola i en annan afhandling, om svafvel- 

 salter, föreläggas K. Academien. 



