235 



laga ännu vätesjTade saller, t. ex. hydrochlo- 

 i;«ler, liydi iodaLer; men detta antagande gör 

 äsigterna mera invecklade. Att li:ir ingå i nå- 

 gon J3röfning deraf, vore ej stiilkt, och jag 

 skall blott tillägga, att den som aDser en lös- 

 ning af koksalt i vatten förhålla sig till fast 

 koksalt, såsom en lösning af salpeter förhåller 

 sig till den fasta salpetern, har antagit grun- 

 derna för ofvanståeiide lärobyggnad, samt att 

 den som ej medgifver dessa, måste antaga att 

 koksaltets lösning i vatten innehåller en kropp, 

 hydrochlorsyradt natron, hörande till en an- 

 nan class af föreningar än det fasta koksaltet, 

 och i detta hänseende mera skiljd från detta 

 sistnämda än t. ex. svafveljern från jernvitriol, 

 emedan vitriolen innehåller svafveljernet fÖre- 

 iiadt endast med syre, då deremot det hydro- 

 chlorsyrade natronet skulle innehålla, jemte 

 chlornatrium, både syre och väte. 



Föremålet för denna afhandling ar en när- 

 mare utveckling af de egenskaper som utgöra 

 caracteren af andra dassen bland de electro- 

 negativa kropparne, d. ä. af basbildarne. Sy- 

 rets egenskaper i detta iiänseende äro kända ocli vi 

 skola se att svaflet imiterar syrets förhållanden 

 på Git sätt som gör att man från det om syret 

 bekanta kan med mycken säkerhet vägleda sig 

 till det obekanta rörande svaflet. 



De frågor h varpå jag sökt svar, äro föl- 

 jande: äro de electronegativa svafvelmetallerna 

 till sin sammansättning proportionella med de 

 electronegativa oxiderna och följa de, i sina 

 i()reningar med electropositiva svafvelmctaller, 

 samma föreningslagar som de oxiderade, d. ä. 

 med andra ord: kunna syresalter förbytas till 

 svalVelsalter derigenom att syret utbytes mot 

 itt lika antal atomer svafvcl? 



