256 



Kolsvajladt svafvelchrom bildar en grågrön 

 fällning, så alldeles lik oxidulens hjdrat, att den 

 pä utseendet icke kan skiljas deriirån. Men den 

 ger i destilation kolsvafla och lemnar brun svaf- 

 velcbrom, som i öppen eld foi brinner xmd. 

 liflighet till cbromoxidul, 



KoUvciflad svafvelvismut faller i fonn af 

 ett vackert mörkbrunt pulver, lösligt med en 

 skön rödbrun färg i öfverskott af fällningsmedlet, 



]K.olsvaJladt svafveltenii bildar en vackert 

 mörkbrun fällning, som icke fÖräiidras i torrk^ 



»ing. 



Kolsvajladt. tennsixafvel bildar en blekt 

 brandgul fällning, som torr är djupt brandgul. 



Kolsvajladt svafvelhlY är en djupt mörk'? 

 brun fällning, som der den fastnat på glaset 

 visar sig vara genomskinande. Den ofvanstå-' 

 ende vätskan är djupt gul, men blir om 24 

 limmar färglös. Fällaingen är efter torrkning 

 svart, tager politur genom tryckning och ger i 

 destillation kolsvafla och grått glänsande sval- 

 velbly. 



Kolsvaftadt kopparsvafvel bildar en djupt 

 mörkbrun, nära svart fällning, löslig med djupt 

 mörkbrun färg i ofverskolt af fäilningsmedlel. Torr 

 är den svart. Ger i destillation först kolsvafla^ 

 ged.an svafvei och lemnar svafvelkoppar. 



Kolsvajladt svafvelcjvicksilfver faller i form 

 af ett mörkbrunt genomskinande ämne, ej olikt 

 blysaltet, Blir i torrkning svart. Ger i de- 

 gtiliatiou endast qvicksillVer och cinober, utan 

 tecken till kolsvafla, som förmodligen går bort 

 i torrkning. 



JKoUvaJladt fjvicksitfversvafnel är en svart 

 f^illning, som behåller sig bäst, då vätskan håller 

 fjilUiiugsmedel i öfvevskott. Torr är deu svar^ 



