och ger i dcstilJatioii cinober, utan tecken till 

 liolsvafln, som den i torrkning synes bafva för- 

 lorat. 



Kolsvajladt svafvelsilfver'. mörlibrun fäll- 

 ning, löslig med djupt mörkbrun färg i Öfvcr-. 

 skott på fäliningsmedlet. Torr är den svart, 

 glänsande, svår att pulvrisera. Ger i destilla- 

 tion obetydligt kolsvafla, men deremot svafvel 

 och lemnar svafvelsilfver. 



Kolsvajladt platinas vafvel bildar en s vart- 

 brun fällning, som med brandgul färg löses i 

 öfverskott af fällningsmedlet. Efter torrkning 

 yr den nästan svart. Ger i destillation först 

 Itolsvafla, sen svafvel och lemnar svafvelplatina, 



Kolsvajladt guldsvafvel ger en mörkt grå- 

 brun fällning i en grumlig, trögt klarnande vätska. 

 Torrt är det svart, ger i destillation svafvel 

 och lemnar guldet svart af kol. 



///. Ar seniksvaj<velsalte7\ 



Arseniken bar icke mindre än tre svafvel- 

 bindningsgrader , som alla äro svaflor, af bvil- 

 lia de två första i sin sammansättning äro pro- 

 portionella emot syran och syrligheten , och den 

 tredje utgöres af realgar eller AsS*. Af dessa 

 äro de två mindre svafvelhaltiga förut kända 

 inider namn af orpiment och realgar, men den 

 egentliga arseniks vaflan, som består af AsS ^ har 

 ibrst nyligen begynt väcka Chemisternes upp- 

 jnärksamhet. Arseniks vafvelsalterna utgöra så- 

 ledes ej mindre än 3 classer, arseniksvaflade, 

 arscniksvafliga och underarseniksvafliga, hvilka 

 jag hvar for sig skall afhandla. 



A, Arseniksvajlade salter. 



Arseniksvafla bildas då arseniksyra i nå- 

 gorlunda conccntrcrad u])plösning sönderdelas 



