26t 



skott derpä upptaga de af delta öfverskott, utan 

 att likväl derat' tiJi den grad mättas, att de blif- 

 va tväfaJdt aiseuiksvaflade, och kunna icke ge- 

 nom kristallisa Lion beirias från öfvcrskottet. Den 

 quantitet arseniks vafla som af det neutrala sal- 

 tet upptages, då de tillsamman digereras, varie- 

 rar efter lösningens concentrering och efter tem- 

 peraturen. Kokas lösningen med arseniksvafla 

 i öfverskott, samt silas kokande, så fälles en 

 del arseniksvafla under afsvalningen. Den hög- 

 sta jag funnit i en sådan svalnad upplösning 

 har varit att hälften af basen varit tväialdt ar- 

 seniksvaflad och den andra hälften neutral; van* 

 ligen är det alltid mindre. Afdunslas ett så- 

 dant salt till torrhet, så löses först det neutra- 

 la i vattnet, men efter en stund också det gula 

 pulverformiga öfvcrskottet af arseniksvafla. 



Af en högre temperatur sönderdelas neu- 

 trala och tväfaldt arseniksvaflade salter på ett 

 sådant sätt, att sedan de smält, komma de vid 

 rödglödgning i kokning, hvarvid svafvel subli- 

 meras och ett arseniksvafligt salt återstår med 

 tegelröd färg. Kalium, natrium, lithium och ba- 

 riurn behålla i glödgning på hvar atom svaf- 

 velbasis två atomer arseniks vaflighet. Upplöses 

 återstoden i vatten, så afsätter den först ett te- 

 gelrödt pulver, men svartnar sedan, särdeles 

 om den uppvärmes och lösningen huller då ett 

 basiskt arseniksvafladt salt upplöst, under det 

 att ett underarseniksvafligt salt med en ringare 

 portion af basen utfällcs såsom ett brunt eller 

 rödbrunt pulver. De basiska eller till två tred- 

 jedelar arseniksvaflade salterna med alkalisk ra- 

 dical gifva intet svafvel, utan smälta till en, ef- 

 ter afsvalning gul massa, som i vatten först blfr 

 hvit och färglös, d. a. förenad med sitt kristall- 



