202 



vatteii och upplöses sedan utan lemning. Cal- 

 cium och magnesium förlora, sedan syaflet bort- 

 gått, största delen arseniksvaflighet i glödgning 

 och lemnn en hvit osmält massa qvar, som är ett 

 jjasisk sait med stort ötverskott på hasis. De 

 .flesta metallsalter gifva först svafVel, sedan ar- 

 .seniksvaflighet och svafveimetall återstår. Silf-- 

 ver och qvicksilfver behållii arseniksvaflan ode- 

 componerad, och utan att skilja sig vid ett öf- 

 verskott deraf. De arseniksvaflade salter, som 

 beredas genom upplösning af arseniksvaila i en 

 oxiderad basis, och som således innehålla ett ar- 

 seniksyradt eller arseniksyrligt salt, undergå dess- 

 utom den förändringen att svafvel reducerar det 

 arseniksyrade saltet till svafveisyradt, hvarige- 

 nom utvecklingen af svafvel i destillation blir 

 så mycket ringare. 



Alkohol frambringar på neutrala arsenik- 

 svaflade salter med alkalisk svafvelbasis en all- 

 deles egen förändring, då den blandas med de- 

 ras concentrerade upplösningar. Ett basiskt salt, 

 till två tredjedelar arseniksvafladt, fälles deraf 

 vanligen i kristallfjäll och vätskan blir gul. Den 

 innehåller nu ett tväfaldt arseniksvafladt salt 

 upplöst, stundom blandadt med en ringa por- 

 tion af det tillika upplösta basiska saltet. Ur 

 denna spirituösa vätska kan det tväflildt arse- 

 niksvaflade saltet afskiljas om vätskan lindrigt 

 upphettad får hastigt afdunsta på ett platt glas, 

 hvarvid den lemnar en citrongul, på glaset fä- 

 stad massa (alldeles likadan af alla de starka- 

 re baserna^, hvilken al vatten sönderdelas och 

 lemnar oupplöst arseniksvafla. Afdunstas åter 

 den spirituösa lösningen till någon mängd i en 

 retort i sandkapell, så ger den, under långsam af- 

 svalning tillika med kapellet, en ljusgul, efter olik^ 



