265 



sådant sätt alt den alkaliska svafvelLasen öc!i 

 en portion arsenik syrsättas till ett sjresall, un- 

 der det deras svafvel förenas med den desoxi- 

 derade metallen, som nu med resten af arse- 

 niksvaflan Lildar ett basiskt arseniksvalladt salt. 

 Är den tillsatta oxiden ej tillräcklig alt sönder- 

 dela hela qnantum af det alkaliska arseniksvaf- 

 lade saltet, så upplöses oftast det nybildade me- 

 talliska svafvelsidtet i det odecomponerade alka- 

 liska, med lemning afantingen svafvelmetijll, el- 

 ler ett med svalVelbasis alldeles öfVcrmättiidt 

 arseniksvafladt salt. 



De arseniksvaflade salterna hafva mycken 

 Lenägeidiet att sig emelbin bilda dubbelsal ter 

 och denna benägenhet är i synnerhet utmärkt 

 hos dem, hvilka såsom syresalter företrädesvis 

 lätt förenas; så t. ex. förenas arseniksvafladt svaf- 

 velnatrium samt svafvelma«nesium med arse- 



o 



niksvafladt svafvelammonium till kristalliserande 

 dubbelsal ter. 



Arseniksvaflade salter, i Öppen eld upphet- 

 tade till glödgning, sönderdelas temligen lätt, 

 Kvafvelsyrlighet och arseniksyrlighet utvecklas och 

 ett svalVelsyradt salt återstår, utan spår af ett 

 örseniksyradt salt. 



De arseniksvaflade salterna förändras gan- 

 ska långsamt då de i npplöst form utsättas för 

 luftens åtkomst. I torr form äro de oförän- 

 derliga. I concentreiad upplösning äro de nä- 

 stan så och en till ocli med ganska utspädd 

 upplösning behöfver månader för att förstöras. 

 Då de öfverlemnas åt frivillig afdunstning öf- 

 verdraga de sig först med en hvit hinna, som, 

 då vätskan är utspädd, öfvergår till en hvit grum- 

 hng tvärt igenom hela massan. Denna grnm- 



A'. ;'. A. Ilundl. 18. '.5 S(. II. *ö 



