hydratét och arseniksvaflan fcidraga tili hvar- 

 andras upplösning. 



jé 1'seniks'vafladt s v afv el aluminium qer en 

 ljusgul fälliiing, osäkert om åen är en blandning 

 af jordens hydrat med arseniksvafla, eller en 

 förening; efter torrkning utdrages jorden af sy- 

 ror utan all lukt af vätesvafla, så att åtminsto- 

 ne det torra är en blott mechanisk blandning. 



Arseniksvafladt svaf^velzirconium fälles bå- 

 de af neutralt och basiskt arseniksvafladt salt*), 

 fällningen kommer först efter några ögonblick, 

 den är våt citrongul och blir i torrkning po- 

 meransgul, hvarvid således färgen af svafvel- 

 zirconiura lyser fram. Den förändras icke det 

 minsta af syror, som derur ingen zirkonjord 

 utdraga. Det är bekant att svafvelzirconium 

 också icke af dem angripes. 



Arseniksvaflad sva fvel mangan är till en 

 viss grad löslig i vatten, både neutral och till 

 två tredjedelar arseniksvaflad. Mangansalter fäl- 

 las ej af arseniksvaflade salter, och om kolsy- 

 rad manganoxidul kokas med nyss fälld och väl 

 uttvättad arseniksvafla, så upplöses den sist- 

 nämnda och kolsyregas utvecklas under fort- 

 satt kokning. Bäst får man likväl detta salt då 

 nyss fälld och ännu våt svafvelmangan digere- 

 ras med arseniksvafla och vatten. En del upp- 

 löser sig i vätskan; men det mesta blir olöst, 

 i form af ett gult pulver, som löses i ännu 

 nier vatten, om det dermed öfvergjutes. Af- 

 dunstas lösningen, så fäller åen först svafvel. 



*) Till följande fällningar nyttjades ett neutralt salt, 

 erhållet af neutralt arseniksyradt natron genom svaf- 

 velbundet väte och en upplösning af kristaliiseradt 

 basiskt arseniksvafladt svafvelnatriurn, Metallsalter» 

 ne voro alla neutrala. 



