Dessa salter erhållas Läst, antingen i fast 

 form eller i eii utspädd upplösning; de La- 

 siska Lehålla sig bättre än de neutrala och de 

 med öfverskotfc på svafligliet. Afdunstas en upp- 

 lösning af dessa salter, så begynner den vid en 

 viss concentrering att färga sig brungul, och 

 afsätter derefter ett brunt pulver, hvilket fort- 

 far till dess saltet intorrkat, då det är till en 

 ganska betydlig del sönderdeladt i arseniksvaf- 

 ladt och i underarseniksvafligt salt. Vatten upp- 

 löser sedan det arseniksvaflade saltet med lem- 

 iiing af det bruna underarseniks vafliga, som 

 likväl kan med kokning upplösas i vätskan, 

 hvarvid det är sannolikt att det arseniksvafliga 

 åter sammansättes. Denna sonderdening sker 

 äfven med alkohol, som fäller basiska arsenik- 

 svafliga salter, hvilka i Ögonblicken efteråt svart- 

 na, genom frånskiljande af en mörkbrun arse- 

 nikhaltigare förening. Med svafvelalkalierna in- 

 träffar denna förändring, ehvad de användas 

 med basis i öfverskott eller ej. Med svafvel- 

 Barium, strontium, calcium och magnesium in- 

 träffar det endast då sakerna äro mättade med 

 svafligb-jt. 



Arseniksvaflighet upplöses lätt i caustikt 

 kali och natron, och om lösningen sker i köld 

 får man en nära färglös vätska, som, silad och 

 upphettad till kokning, färgar sig djupt brun 

 och slutar med att afsätta ett brunt pulver/ 

 detta sker ju lättare och ömnigare ju mera con- 

 centrerad vätskan ar. Detta bruna pulver är 

 efter torrkning nästan svart. Det har följande 

 egenskaper: det är olösligt i vatten, det löses 

 lätt af salpetersyra och af kungsvatten. I de- 

 stillation ger det lÖrst svafvelarsenik och sedan 

 metallisk arsenik och lemnar en ringa portion 



