IiMIer sin förg i torrkninq. Ger svag lukt af svaf-» 

 velbuiidet väte med syror. Caustik ammoniak 

 upplöser arseniksvaflighetcu och lemnar jordea 

 rygenererad qvar. 



Arseniksvafligt svafveljttrium och ^^>a/- 

 'velalumiiiium förhålla sig på lika sätt. 



Arseniksvajligt svafvelzirconiujn bildar en 

 pomeransgul fälhiing, som mörknar i torrkning 

 och sönderdelas ej af syror. Vätskan, hvarur deu 

 faller, är gul, till bevis af dess löslighet deri. 



Arseniksvajligt svafvelmangmi ger en po- 

 meransröd fällning, som i torrkning mörknar» 

 men ger efter rifning en vacker mörkgul färg. 

 I destillation ger den arseniks vaflighet och lem- 

 nar ett gulgrönt ämne, som icke vidare sönder- 

 delas. Det är pulverformigt och alldeles osmält. 

 Saltsyra upplöser derur mangan med utveckling 

 af svalyelhundet väte och afskiljer aiseniksvaf- 

 iighet. Det är ett basiskt, valtenfritt salt. 



Arseniksvajlig svafvelzink ger en citron- 

 gul voluminös fällning; vätskan är färglös. Torr 

 är den blekt pomeransgul. Afger i rödglödg- 

 ning i destillations-kärl en del arseniksvaflighet 

 och lemnar ett gult, hårdt sammanbakadt äm- 

 ne, som är ett basiskt salt. Vid glasets smält- 

 betta afger den äfven den sista portion arsenik- 

 svaflighet och lemnar svafvelzink. 



Arseniksvajligt svafvelcerium ger en ut- 

 märkt skön pomeransgul fällning, lik chrom* 

 syrad blyoxid. Den ofvanstående vätskan är 

 gul. Färgen blir äJmu vackrare i torrkning. Det 

 smälter vid börjande glödgning och blir genom- 

 skinligt, afger dercfter en del arseniksvaflighet, 

 men fortfar att vara flytande och behåller sin 

 genomskinlighet. Smälta massan rostas lätt i 

 öppen luft till ett svalvelsyradt salt. 



