2g6 



gångna, man slår då mera vatten på. Den ge- 

 nomgående lösningen är i massa skönt mörk- 

 röd. Aidunstas dea så gelatinerar den innan 

 den intorrkar, troligen at" vidhängande arsenik- 

 svafiadt salt, som uttränger det underarsenik- 

 svafliga ur lösningsvattnec, och intorkar sedan 

 till en genomskinlig röd massa. Denna lösning 

 Sr ett hasiskt salt. På filtrum återstår ett mörk- 

 brunt, i vatten alldeles olösligt pulver, som är 

 tväfaldt under ar seniksojofligt svajvelkalium. Det 

 smälter lätt då det upphettas, ger ingen ting 

 flygtigt och lemnar en genomskinande, mörk- 

 röd, i vatten olöslig massa. Caustikt kali upp- 

 löser det med samma phenomen som realgar. 



Jag har förut nämnt att de med arsenik- 

 svaflighet mättade lösliga salterne af alkaliernes 

 och de alkaliska jordarternes radicaler lemna, 

 under frivillig afdunstning, mörkröda olösliga 

 föreningar, h vilka äro alldeles identiska med 

 de nu omtalade. Af de alkaliska jordarternes 

 radicaler äro de olösliga i vatten, och de er- 

 hållas genom dubbel decomposition då det lös- 

 liga kaliumsaltet indrjpes i någon af deras upp- 

 lösningar. 



Med beryllium, yttrium och aluminium sy- 

 nes den icke gifva föreningar, emedan åen rö- 

 da upplösningen ger ljusa fällningar under ut- 

 veckling af svafvelbundet väte. 



Med svafvelzirconium förenas den till en 

 mörkbrun fällning, som långsamt sjunker. Med 

 mangan, zink och cer erhållas äfven röda eller 

 mörkgula fällningar, olika den af svaflan och 

 svafligheten; men de öfriga metallerna produ- 

 cera alldeles lika fällningar med dem arsenik- 

 svafliga salter frambringa. 



