302. 



om den ej var fullt jernfri, rödbrun. Dessa 

 salter äro vackert röda, då de äro absolut rena; 

 en ganska ringa jernbait skämmer deras färg, 

 som då blir brun. Ett öfverskott af molyb- 

 densvafla ger ocksä en mörkare färg deråt. Un- 

 der afdunslning luktar upplösningen beständigt 

 ^vafvelbundet väte, men ingen ting fä lies i bör-, 

 jan, Moljbdensvaflan sönderdelar icke de al-, 

 kaliska metailernes föreningar med 4 atomer 

 svafvelj och om man kokar. moljbcJensvafla, 

 som innehåller mekaniskt inbhäudadt fälldt svaf^. 

 vel, med en alkalisk basis, särdeles med jord- 

 arternas hydrater, så bildar sig föreningen med 

 4 atomer svafvel först och sedan ett molyb- 

 densvafladt salt; var basens quantitet otillräck- 

 lig för det sednare, så får man endast det för- 

 ra, I bränning sönderdelas de ; sådana som 

 innehålla radicalen af ett alkali, eller af en alka- 

 lisk jord, förvandlas till en förening af radica- 

 len med 4 atomer svafvel och till grå svafveU 

 mol^^bden, som, då vatten tillslås, blir olöst. Ka-, 

 liumsaltet söndeidelas härvid ungefär till |, 

 natriumsaltet meia och de öfriga alldeles, Mo^ 

 Ijbdensvaflade salter med svagare svafvelbaser 

 afge svafvel och lemna sedan en förening 

 af svafvelbasen med basisk svafvelmoljbden, 

 MoS^. Lemnade i luften behålla de sig i upp- 

 löst form temligen väl, då saltet på hvar 

 atom svafvelbasis håller 2 atomer molybden- 

 svafla , eller mera; men deremot oxideras de 

 ganska hastigt, äfven i solid form, om de hål- 

 la öfverskott på basis, och moljbdensjradt samt 

 undersvafvelsj^rligt och svafvelsjrligt salt bil- 

 das, med lemning af ett neutralt moljbden- 

 svafladt salt, som slutligen, om det idkeligen 

 efter intorrkning upplöses, eller hindras att af-. 



