på delta sätt icke mättacit raed molybdensvafla. 

 Detta salt fås i fast form bäst på det sätt alt 

 en någorlunda conceiitrerad upplösning blandas 

 med alkohol, hvarvid det falles i form af ett 

 cinoberrödt pulver. Om blandningen sker varmt, 

 så anskjuter saltet i cinoberröda fjäll under af- 

 svalning. I luften blir det efter alkoholns af- 

 drypning mörkbrunt. Öfverlemnas lösningen i 

 vatten till frivillig afdunstning, så får mankring 

 kanterna af vätskan kristaller, som återspegla 

 grönt ljus, men större delen intorrkar midtuti till 

 en svartgrå, glänsande, ej kristallinisk massa, 

 som temligen lätt löses i vatten och är till 

 det mesta med moljbbdensvafla öfvermättadtsalt. 

 Så väl det neutrala som det öfvermättade saltet 

 äro ganska svårlösta i alkohol. 



Molj-bdensvajladt svafvelbarium fås då svaf- 

 velbarium kokas med ren, öfverskjutande molyb- 

 densvafla. Silas lösningen kokhet och uppta- 

 ges i ett förut uppvärmdt glaskärl, så afsätter 

 den under afsvalning en mängd af små brand- 

 gula glänsande kristaller, som hafva all analo- 

 gie med de redan omtalade Öfvermättade sal- 

 terna af förut anförda baser. Upplagans dessa 

 kristaller på papper, så falla de sönder till ett 

 glänsande j brandgult mjöl. Lindrigt upphetta- 

 de förlora de vatten och blifva röda. Af con- 

 centrerad saltsyra sönderdelas de icke i köld; 

 utspädd saltsyra angriper dem lättare. Med 

 tlUhjelp af värme utvecklas derur svafvelbnn- 

 det väte och moljbbdensvafla återstår med sin 

 vanliga ät grått svartbruna färg. Då en por- 

 tion af detta salt sönderdelades med saltsyra 

 och barytjorden derur utfälldes med svafvel- 

 syra, erhöll jag 5 d. svafvelsyrad baryt, samt 

 la.iS d. hårdt torrkad molybdensvafla. Delta 



