3ir 



Moljbdensvafladt svafveljttriam sjnes vara 

 lösligt i vytten, emedan en upplösning af iittik- 

 syrad ytteijuid icke fiilles al' det molybden- 

 sväflade saltet. Efter i a timmar åtskiljes en brun 

 fällning, som likväl är endast molyiidensvaU 

 la och med syror icke utvecklar lukt af svaf- 

 velbundet väte. Vätskan förlorar genom den- 

 na fällning sin färg. 



Molybdensvafladt svajvelherylliam förhål- 

 ler sig pa lika sätt, men. sönderdelas långsam- 

 mare, så att, ehuru efter 12 timmar mplybden- 

 svafla utfaller, blir likväl vätskan icke färglös. 



Lerjords och zirkonjordssalter gåfvo genast 

 en fällning, som hade allt utseeride af att va- 

 ra molybdensvafla, blandad med A^^n fällda jor- 

 den; vätskan luktade af vätesvafla. 



Molybdensvafl (idt svafvelcer ^^^v en mörk, 

 nära svartgrå fällning, som efter torrkning ger 

 ett n)örkbrunt pulver. Vätskan är färglös. 



Molyhdsnsvtijladt cersvafvel är lÖsligt i 

 vatten, något fälles med brun färg, men det 

 jn«sta stadnar i upplösning, med djupt brand- 

 gul färg. Ammoniak utfäller derur ett basiskt 

 salt, i form af en hrun slemraig massa, som. 

 täpper porerna på silpapperet och trögt från- 

 skiljes liquidum, 



Molybdensvafl ad svafvelchrom är en mörk- 

 brun fällning, som torr drager åt grönt. 



Molybdensvaflad svafvehnangan är löslig 

 i vatten och erhålles genom digestion af svafvel- 

 löangan med molybdensvafla och vatten. Man bör 

 icke tillsätta den sistnämda i öfverskott, emedan ilå 

 t'n olöslig förening bildas nied detta öfverskott. 

 Lösningen är brungul och intorrkar till en ge- 

 nomskinlig, icke kristallinisk fernissa. Dess 

 upplösning iälles af ammoniak, som afskiljcr 

 ett basiskt salt i form af ett rödl pulver, hvars 



