3isi 



farg i torrkning mörknar och drager åt hrunt. 

 Tillsättes ammoniak i öfverskott, så sönderde- 

 las det fällda saltet till en viss grad och svart- 

 nar då, genom oxidering, under det attdettorrkas. 

 Mangansalter fällas således icke af neutrala mo- 

 Ijbdensvaflade salter, förr än alkali tillsättes, 

 dä det röda basiska saltet bildas, hvars färg af 

 den ringaste jernhalt blir brun. 



Molyhdensvajladt svafveljern är lösligt i 

 vatten med en skön vinröd färg, som af luft- 

 tens åverkan snart mörknar och blir nära svart. 

 Då man af nativ svafvelmolybden , med svaf- 

 vel och kols3'^radt kali, bereder kaliumsaltet, så 

 får man, sedan detta till det mesta är utla- 

 kadt, en mer och mer mörkfärgad lösning , som 

 slutligen endast mot lagen af ett ljus synes genom- 

 skinlig och rödbrun. Detta härrörer af jern- 

 salt, som upplöses. Afdunstas denna vätska vid 

 lindrig värme på ett flått kärl, så kommer slut~ 

 ligen en period, då kaliumsaltet uttränger jern- 

 saltet ur vätskan, som då förvandlas till ett 

 svart gelée. En utspädd upplösning af jern- 

 saltet sönderdelas under afdunstning ganska lätt, 

 och afsätter ett blekt rostgult pulver, h vartill 

 äfven det gelatinerade saltet under intorrkning 

 förvandlas. 



Moljhdensvajladt jernsvafvel faller i form 

 af en djupt mörkbrun fällning, som med svart 

 färg löses i ett öfverskott af fällningsmedlet, 

 hvarur det likväl till det mesta efter 24 t. ut- 

 faller; förändras ej i torrkning. Torrt är det 

 svart och ger ett brunt pulver. I destillation 

 ger det mycket svafvel och lemnar en grå, 

 glänsande massa, som till utseende liknar van- 

 lig grå svafvelmolybden. 



