322 



med en röd eller rödbrun färg, till fällnin- 

 gens consistens och färgens nuance Lestämdt 

 skiljda från fällningen af moljbdenÖfversvaf- 

 lan i isoleradt tillstilnd. De variera sig emel- 

 lan i nuancen af ljusare och mörkare rödt 

 eller rödbrunt, på elt sätt som väl kan obser- 

 veras, men icke beskrifvas. Jag uppräknar dem. 

 derföre icke, emedan om hvar och en kan sägas 

 att den bildar en mörkröd fäJhiing, som så väl 

 i vätskan, som under torrkning behåller sig oför- 

 ändrad. Några egenheter hos vissa af dessa sal- 

 ter skall jag omtala: 



Fällningen i lerjords saltet är ganska ringa, 

 vätskan ser ut att vara en klarröd solution, men 

 vid fil trering stadnar det färgande på papperet 

 och en färglös vätska går långsamt igenom. 



Jernoxidulsaltet fällas icke af det Öfversvaf- 

 lade kaliumsaltet så länge icke lösningen håller 

 ett visst öfverskott på jernsalt, då en röd fäll- 

 ning bildas. 



Tennchlorid fälles rÖd, men en stor del af 

 fällningen upplöses åter i vätskan med röd färg. 

 Temichlorur fälles ftdlkomligt med mörkbrun 

 färg, men lemnas blandningen i Öppet kärl i nå- 

 gra dagar, så upplöses deri genom sjrsättning af 

 tenn, molybdenöfversvafladt tennsvafvel och den 

 förut ofärgade vätskan blir efter hand röd. 



De öfversvaflade salter som bildas genom 

 dubbel decom position med qvicksilf'veroxidul- 

 och vismut-salter äro mörkare, nästan bruna. 

 Kopparsvafvelsaltet synes i första fällningsögon- 

 blicket mörkt, men är, sedan det samladt sig 

 rödt, dragande åt brunt. 



Fällningen med silfversalt är djupt mörk- 

 brun och Samlad svart. 



Fällningen med guldchlorid är först mörk- 

 brun , men blir i torrkning gul, med smutsig 



