334 



de flikiga bladen hos vissa växter. — Af det 

 föregående är det tydligt att septa måste tagu 

 skapnad efter formen af hakre delen af dju- ' 

 rets kropp. Om denna är fållad och flikig, 

 måste således äfven septa blifva sådana. Men 

 om de äro det» och deras tandiika flikar gripa 

 in mellan h varandra på inre sidan af snäckans 

 skal, och detta skal blir fyldt af en stenmassa, 

 som hårdnar och förtär både skal och septa; 

 så måste nödvändigt i stället för de förtärda septa 

 Uppkomma leder^ som gripa in uti hvarandra, och 

 Sonij ehuru rörliga, icke kunna skiljas, om de 

 ej sönderbrytas; kortligen den qvarblifna liårda 

 fyllnaden (^nucleus) måste blifva just sådan som 

 de Amraoniter och Bakuliter vi hos oss träffa, 

 och som vi nedanför skola beskrifva. 



Af alla mångrummiga snäckformer är lik- 

 väl ingen mer egen och besynnerlig än den 

 dubbla Orthoceratit som Wahlenberg beskrif» • 

 Vit i AcLa Upsal. Vol. VJII. pag. 86. Men äf- 

 Ven dennas bildningssatt kan lätt begripas, blott 

 man tänker sig en egen form hos bakre delen 

 af djurets kropp och hos den derifrån utgäen«» 

 de strängen. 



Jag nämnde att Cephalopoderna hafva en 

 stark näbb, bestående af tvenne spetsiga krök- 

 ta käkar, som hos en del af de lefvande ar- 

 terna nästan fullkomligt likna en Papegojas 

 näbb. Denna näbb samt de långa armarna jem- 

 te hela öfriga organisationen, göra Cephalopo- 

 derna till förfärliga rofdjur i hafvet. 



Så vida jag vet har man ännu icke i vå- 

 ra öfvergångsberg blifvit uppmärksam på nå-^ 

 got som kunde vara käkar af de djur hvilka be- 

 bott Orthoceratiterna; men öfver allt på de stäl- 

 len i kritformationeu der Belemniter ho§ oss 



